18 ÁTTEKINTÉS AZ EDDIGI ISMERETEKRŐL. 



állat maradó veséjének tartotta. Csak később (1825.) nevezte azt 

 el Rathke (ir. 80. sz.) Wolíf-féle testnek. Wolff után emlősök- 

 nél (nőstény disznó-ébrényeknél) Wrisberg (Comment. medici, 

 physiologici, anatomici etc. Götting. 1800. p. 285) és Rosen- 

 MüLLER (ir. 91. sz.), majd Dzondi (Suppl. ad anat. et physiol. 

 comparat. Lips. 1806.), azután Okén (ir. 77. sz., 74. 1. ; disznó-, 

 kutya- és kecske-ébrényekben) írták le, azután pedig Megkel 

 A. (ir. 72. sz.) emlékszik meg róluk ; de mindannyian nem ismer- 

 ték még e test valódi lényegét, a mennyiben Wrisberg azt a 

 mellékherének és csőveit véredényeknek, mások maradó vesék- 

 nek, Okén az ondóelvezető edényeknek és méhszarvaknak tar- 

 tották. Reptiliáknál először Emmert és Hochstetter (Unter- 

 suchungen über die Entwicklung der Eidecbse u. ihre Eier. 

 B,eil's u. Autenrieth' s Arcbiv f. Physiol. Bd. X. 1811. S. 

 84) írták le, mint a leendő maradó veséket. Embernél először 

 Megkel J. Fr. (Beitr. zur vergl. Anat. Bd. I. H. I. S. 71. 72.), 

 azután Müller János (ir. 75. sz.) látták. Jacobson 1824-ben 

 (ir. 51. sz.) elemi v. ösveséknek (Primordialnieren) nevezte 

 azokat el és az allantoisban található húgysavat belőlük szár- 

 mazottnak mondotta. Jelentékenyen bővítette az ismereteket 

 róluk Rathke 1825-ben (ir. 80. sz.), a ki elnevezte madarak- 

 nál Wolff-féle, emlősöknél Oken-féle testnek és 5 napos tyúk- 

 ébrényben már a Wolff-féle csatorna és ősvesecsövek fejlődé- 

 sét is leírja ; továbbá kimutatta azt, hogy ezek nem a vesék, 

 hanem az utóbbiak később fejlődnek, a mi közben a Wolff- 

 féle testek a nőben elsorvadnak, a férfiban pedig a mellékherévé 

 tesznek. A Wolff-féle test R. szerint a vesének egy alsóbb faj- 

 tája, olyan viszonyban van a vesékhez, mint p. o. a kopoltyúk a 

 tüdőkhöz ; a 6-ik nap fejlődnek belőlük a maradó vesék. — 

 Azután Müller János (ir. 75. sz.) azt is bizonyította, hogy az 

 ősvesében edénygomolyok vannak, és hogy csövei húgyot válasz- 

 tanak el, mely a kloákába vagy az allantoisba jut ; de leírása 

 annyiban áll Rathke- é mögött, a mennyiben azt mondja, hogy 

 a Wolff-féle testek a hímekben is egészen eltűnnek és a mellék- 

 here újonnan képződik. Még Remak (ir. 83. sz., 63. 1.) is téves 

 nézeteket közölt e test fejlődéséről, azt állítván, hogy a vér- 

 edényekből képződik, a midőn kétségtelenül annak edénydús 

 volta által engedte magát félrevezetni. Csak Bornhaüpt jeles 



