ÁTTEKINTÉS AZ EDDIGI ISMERETEKTŐL. 21 



gorinczeseknél (liiillök, körszájiíak) találunk jól kifejlődve ; amnionosak- 

 nál csak dnrváiiyosan mutatkozik, flc e'pen ezen durványos állapot bizo- 

 nyítja azt, liogy ezen szerv egy ösi szerzeménynek a marade'ka. 



A fejvese jelenlétének idején amnionos gerinczesekben ivannirigy 

 még nem létezik, az ébrény ez időben egészen nem nélküli. 



II. .4 Wolff-féle test vagy ősvese (mesonephros, Umiere). Még 

 mielőtt az elővese hámcsövei és gomolyai elsorvadnának, tehát még 

 azok működésének az idején, megkezdődik az ősvese fejlődése. Ez is 

 kan3argós hámcsövekből, Malpighi-féle gomolyokból és az elvezető 

 csatornából áll ; azon külömbséggel, hogy gomolyai nem csüggeuek 

 szabadon és hámcsövei (amnionos gerinczesekben) nem nyílnak be a zsi- 

 gerüregbe. Ha teljes kifejlődését elérte (tyúkébrénynél a 6 — 8. napon; 

 — nyiUébrényben a 14 — 15 napon körülbelül o mm. hosszú és 1'3 mm. 

 vastag ; — embernél a legnagyobb a 4 — 5. hétben), akkor a bélfodor 

 jobb- és bal oldalán a hasüregbe jól bedomborodó körtealakú testekből 

 áll (III. tábla, 41. ábra, cW)., felső keskenyebb és alsó szélesebb vég- 

 résszel ; az előbbi a zsigerüregben felterjed emlősöknél a máj mögé, 

 madaraknál, a hol rekesz nincs (ill. csak diirváuyosan van jelen), egész 

 a szív és tüdő mögé ; az alsó vége leér az ébrény medenczéjéig. Emlő- 

 söknél (III. tábla, 4 1 . ábra) a felső végétől a rekesz alsó felszínéhez egy 

 ívalakú redő húzódik {Iph), a mit az ősvese rekesz-szálagának (Zwerch- 

 fellband der Urniere Kölliker' s) neveznek ; alsó részétől szinte egy-egy 

 kiálló köteg (pl IF3) megy le a medencze oldalsó, majd a húgyhólyag 

 (allantois) hátulsó falához, mely a mirigy kivezető csövét (és később az 

 ivar- vagy Müller-féle csövet) is tartalmazza. Ezt a redőt Waldeyer 

 lir. 119. sz.) nyomán húgyivarléczneh (plica urogenitalis) nevezik ; belőle 

 lesz később hímekben az ondóelvezető edény, nőstényekben a kürt és a 

 méh egy része. A mirigy alsó végétől, ill. a feljebben fekvő ivarmirigy- 

 től, lejebb összefüggésben az ősvesétöl ellépő húgyivarléczczel, még 

 egy redő indul el (gH), de ez nem befelé tart, mint a húgyivarlécz, 

 hanem kifelé a hasfalak alsó oldalsó részén a lágyéktájékhoz. Ezt 

 KöLLiKER (ir. 59. sz.. 959. 1.) az ös^^ese lágyékszálagánal- (Leisteiiband 

 der Umiere) nevezi ; belőle lesz később hímekben (III. tábla, 44. ábra 

 gH) a Hunter-féle vezérfonal (gubemaculum llunteri), nőstényekben 

 (III. tábla, 42. és 43. ábrák, gH és. Irot) a görgeteg méhszálag. Végül 

 megemlítendő még, hogy a Wolíf-féle test alsó végétől elinduló húgy- 

 ivarlécz folytatásában felfelé, a mirigynek az oldalsó hasfalak felé 

 tekintő és velők érintkező felszínén, egy kiemelkedő lécz voiml végig 

 (III. tábla, 4 1 . ábra pl W,^, mely chrómsavas folyadékokkal kezelt 

 ébrényekben fehéres színe által tűnik szembe és a mirigy legfelső végé- 

 nél kezdődik, ill. itt összefügg az előbb említett rekesz-szálaggal. Ez 

 az ú. n. kürtredS v. Icürtlécz (Tubenfalte Braun' s), mely nevet onnan 



bizonyítják, a mi által a váladékuk közvetlenül a lejvese csöveibe juthat. 

 Hogy a szabad gomoly csakugyan az elöveséhez tartozik, azt az is mutatja, 

 hogy a fejvese csöveinek az elsorvadásával a gomoly iS elcsenevészik. 



