24 ÁTTEKINTÉS AZ EDDIGI ISMEfeETEKRÖL. 



borító hashártyahám. Ez utóbbi a mii'igy mediális es kiilsö oldalán 

 magasabb hengersejtekböl áll, a mi az ivarkószülék ftylöde'séhez van 

 viszonyban ; egyebütt laphám (endothe'l) borítja. így lényegét v('vo az 

 ösvesék szerkezete nagyjából hasonlít a maradó vesékéhez. 



Amnion-nclkíílieknél az ösvese az ébrényéleten túl is megmarad és 

 lesz az állat maradó veséje. Itt tehát egy utóvese (metauephros) nem 

 fejlődik ki, a mi a kiválasztó készüléknek egyszerűbb állapotára vall. 

 Ezen állatoknál a vesecsövek mindegyikének egyik (oldalsó) vége az 

 ú. n. húgyvczéi-be, vagy helyesebben mondva mesonephros-csatornába 

 (Leydig-fele csatornába) nyílik, a másik vége pedig sok fajtánál szabad 

 nyilassal a zsigerüregbe ; a nyilasokat hasháriyai tölcséreknek (Perito- 

 nealtrichter, Wimpertrichter, Segmentaltrichter Semper' s), vagy vese- 

 szájacsoknak (Stomata Meyer s, Nephrostomata Spexgel' s) nevezik. 

 A szájacsok egyenesen futó csövekbe (Stiele der Nephrostomen, Trich- 

 terstiele Spengel's, Peritonealcanal des Urnierencanalcheu's Fürbrin- 

 ger' s) vezetnek, ezek azután edénygomolyokkal függe nek össze, majd 

 következik a kanyargós csö, mely a mesonephi-os-csatornába nyílik. 

 Amnion-nélküliek ébrénytiben az ösvesecsövek a hashártyahámnak 

 üi'eges bettíremléseiböl fejlödnek, ^) úgy mint az amnionosakban a 

 fej vesének a csövei. 



A betüremlések csakhamar meghosszabbodnak, az ösveseesator- 

 nához feküsznek és falaik szétfoszlása után abba nyíhiak ; közepükön egy 

 vak tömlő (Bildungsblase Semper' s) keletkezik, melyből a Malpighi-féle 

 test lesz ; végül erősen kanyarodnak. így keletkeztek a hashártyai 

 betüremlésekből az ösvesecsövek. — Némely fajtánál (hüllők) az ösve- 

 secsövek összefüggésüket a veseszájacsok útján a zsigerüi-eggel később 

 is megtai-tják, másoknál egy kisebb (czápák) vagy nagyobb részükön 

 (ráják) a hashártyai nyílások elzáródnak. 



Az ösvesék oldalsó felszínén később egy hosszirányban lefutó új 

 csatorna (V. tábla, 69. ábra, clM) fejlődik : az ivarcsatoma v. 

 Müller-féle csö (Müller' scher o. Geschlechtsgang, ductus Mülleri). 

 Ez eredetileg mind a kétnemű ivarváladék kivezetésével lehetett meg- 

 bízva ; a hím ivarváladék elvezetését azonban később az ősvesecsatorna 

 vette át, és az ivarcsö a női ivarszei'vekhez lépett bensőbb viszonyba 

 (III. tábla, 42. 43, ábrák, dM, tvh). Gtegenbaür (i. mü) összehasonlító 

 fejlődéstani alapokon már régebben kimondotta azt, hogy az ivarcső 

 phylogenetice az elsődleges ősvesecsatornából vált le, a mit később 

 Semper (i. mü) porczos halaknál, Fürbringer (i. mü) hüllőknél tényleg 

 bebizonyítottak, madaraknál pedig B.m.four és Sedgwick (ir. 6\ sz.) 

 emlékeznek meg ilyesmiről. így az elsődleges ősvesecsatorna az ivarcsö 



') Skmpek (ir. 105. sz.) 15 mm. hosszú acauthias-ébréuyen üreges 

 betüremlést állít, és így találta Fürbringkr is egy 10 mm. hosszú scylliu- 

 mon. Bvi.Foi R, régebbi nézetének elhagyásával, fiatalabb példányokon (ir. 

 3. sz., 622, 1.) tömör hámbimbókból mondja a szelvénycsöveket származni. 



