AZ ELEMI VESÉK CSATORNÁJA. 45 



rózsafüzéralakú csomósodásokat mutat. E csomósodásokuak 

 megfelelöleg korábban rendezkednek a sejtek sugaras irány- 

 ban, mintsem a szelvényhólyagoknál, azaz a szelvények közötti 

 tereknek megfelelöleg kapja az ösvese csatorna az üregét. Átmé- 

 rője egy 3*5 — 4 mm. hosszú gyikébrénybeu a szélesebb helye- 

 ken 18 — 24|M, a keskenyebb helyeken 12 — 15|M. 



Mindezekből azt következtetem, hogy az ősvesecsatorna 

 fejlődése lényegileg a reptiliáknál is olyan, mint a többi amni- 

 onosaknál. Miután ugyanis a fentebiekből tudjuk, hogy a maga- 

 sabb amnionosaknak középlemezei nem egyebek, mint a felső- és 

 alsó oldallemezek mediális részei, mint azt a bemetsző zsiger- 

 üreg is mutatja, és látni fogjuk azt is, hogy a magasabb rangú 

 amniouosaknál is ebből válik le az ősvesecsatorna tömör sejt- 

 pálcza képében ; a reptiliák szelvényhólyagai és középlemezei 

 pedig szintén az oldallemezeknek mediális, a szelvényekkel 

 határos részéből lesznek, s azoknak háti részéből válik le itt 

 is az ősvesecsatorna: mindezek arra mutatnak, hogy nincs 

 lényeges külömbség az ősvesecsatorna első fejlődését illetőleg a 

 reptiliák és a többi amnionosak között. 



A legtöbb vizsgálat az amnionosak ősvesecsatornájának 

 fejlődéséről madárébrényekre (leginkább a tyúkra) vonatkozik, 

 a melyekre ezúttal áttérünk. Emlősébrényeket (nyulakat) csak 

 Hensen, Rensox (nyúl és patkány) és SpEE-nek (tengeri mala- 

 czon) volt alkalmuk megvizsgálni. Rexson állítása szerint ezek- 

 nél a fejlődés módja a madarakétól nem tér el, ellenben Hensen 

 és Spee máskép írják le a dolgokat (1. alább). 



A legpontosabb vizsgálatok a madarakról GASSER-től(ir. 

 40. sz.) erednek, akinek észleleteivel megegyeznek az enyéimek 

 is. A megelőző szerzők hibás leírásai a vizsgálat nehézségének 

 róhatók fel ; csak a tökéletesbedett keményítő és beágyazó eljá- 

 rások által nyilt alkalom az itt felmerülő finom viszonyok pon- 

 tos megfigyelésére. Lássuk előbb, mi nézetben voltak ez ideig a 

 nevezetesebb szerzők az ősvesecsatorna fejlődéséről a maga- 

 sabb amniouosaknál. 



Mindenekelőtt említést erdemei ama ne'zet, a melynek ertelmo- 

 Ijen az ó'svesecsaforna nem a mesoderniából, hanem a valódi háinhn- 

 lek egyikéből származik. Minthogy pedig az e'peu fellepő ősvesecsatorna 

 mindig az ektoderma szomszédságában mutatkozik a középlemez felett : 



