46 AZ ELEMI VESÉK CSATORNÁJA. 



csak az ektotlermából való kötegalakú lefüzödesre lehetett gondolni. His- 

 töl (ir. 40. 8z., 156. 1. — Haute u. Höhlen des Körpers. Basel, 18,65. 

 S. 7.) és HExsEN-töl (Bemerkungen über die Lymphe. Virchow's Archiv. 

 Bd XXXVII. 1866. S. 81. Anm. — és Embryologische Mittheilungen. 

 Archiv f. mikr. Aiiat. 1867. Bd. II. S. 502.) származnak e nézetek, de 

 ezek közül az előbbi állítását már visszavette (ir. 49. sz., 119. 167. 1.), 

 Hkvskn azonban a nyúlra vonatkozólag állításánál megmaradt (Archiv 

 f. Anatomie u. Entwicklungsg. 1875, S. 370.), azonban a mellékelt 

 ábrák (Fig. 50 — 52.) nem eléggé bizonyítanak a leirás mellett. A 

 mióta DansY (Der Primitivstreif des Hühnchens. Lahr, 1867. S. 57) 

 és RosKNBEUG (Teleostíemíere, S. 60.) az ösvesecsatornának az ektoder- 

 mából való eredését alaposan megczáfolták, ama nézet elhagyatott, 

 csak Spee Ferdinánd gi*f (ir. //'. sz.) nyilatkozott újra mellette a 

 tengeri nialaczot illetőleg. 



Spee gr. fiatal tengeri malaczébrények sorozatos harántmetszetein 

 vizsgálta meg az ösvesecsatorna fejlődését, a melyeket chrom-osmium- 

 eczetsav-keverékkel kezelt ; a nyert készítményekről pontos rajzokat 

 közöl. Leírása szerint 3 — 4*5 mm. hosszú (kb 16'/2 napos) ébrénye- 

 ken lehet az ösvesecsatorna első fejlődését látni, a melyek distális 

 részében a középlemezek felett (a melyeket ő Hexsex nyomán haUir- 

 kötef/nck »Grenzstrang« nevez) az ektoderma gyorsabb sejtoszlás útján 

 kissé megvastagszik és ezen megvastagodott résznek (ú. n. Urnieren- 

 anschwellung) hasi oldali sejtjeit egy finom hasadék a visszamarad*') 

 ektodermális sejtektől leválasztja ; a sejtköteg a distális részen az 

 ektodermával még összefügg, középső darabja (epitheliale Uniieren- 

 anlage Spees's) szabad, proximális végrésze pedig vastagabb, és oly 

 közel fekszik mind az ektodermához, mind a határköteghez (Fig. 6), 

 hogy elválasztó határt sem az egyik, sem a másik ellenében nem látni. 

 — Spee gr. azon nézetének ad kifejezést, hogy hasonlók lehetnek a 

 viszonyok egyéb gerinczeseknél, nevezetesen a madaraknál is. 



Ámbár egy csatolt jegyzetben (93. 1.) His is megemlíti, hogy 

 Spee készítményeit látta : meg kell vallanom, hogy mind a leirás, mind 

 a rajzok nem győztek meg eléggé amaz állítás mellett. Ugyanis tekin- 

 tetbe véve azt, hogy alább közlendő vizsgálataim szerint a legtöbb 

 szerzővel megegyezésben azt találtam, hogy reptiliáknál és madaraknál 

 határozottan a mesodermából származik az ösvesecsatorna ébrényhely- 

 zéke, és ugyanezt mondják a legtöbben az emlősökről is: feltűnő volna, 

 ha a tengeri malacznál a húgyivarszervek legelső ébrényhelyzéke a 

 többi gerinczesekétől eltérő viszonyokat tüntetne fel. De emez elmélke- 

 déstől eltekintve, Spee vizsgálataihoz más szó is fér. Rajzának némelyike 

 (Fig. 3 u. 5) sokban hasonlítanak az én I. tábla 12. sz. rajzomhoz a 

 tyúkról, csakhogy nálam az üres tér az ösvesecsatorna (d W) és az 

 ektoderma (ek/) között müleges elemelődés által nagyobb lett. Pedig 

 nálam a proximálisabb metszetek (11. 10. ábrák) eléggé meggyőzők 

 arra nézve, hogy az ösvesecsatorna ((tW) a középlemezzel (lm/) össze- 



