52 AZ ELEMI VE8ÉK CSATORNÁJA. 



nyúlik meg a csatorna. Ezen megnyúlást nem azáltal gondo- 

 lom létrejöttnek, hogy a csatorna legdistálisabb végén történik 

 csak sejtszaporulat, hanem interstitiális módon az ősvese- 

 csatorna egész hosszában szaporodván oszlás által az elemek, 

 ennek eredményéül a csőnek meg kell nyúlnia. ') Miután tud- 

 valevőleg a csigolyák száma nagyjából megfelel a szelvényeké- 

 nek, a Woljff-féle test kifejlődése idején pedig az ősvesecsatorna 

 mellső vége hátrább fekszik, mint a 4-ik csigolya : mellső végé- 

 nek ezen helyzetváltozása vagy hátrahúzódásból, vagy proximális 

 darabjának elsorvadásából magyarázható csak. E hátrahúzódás 

 a szelvényeknek proximál irányban való utólagos felszaporodása 

 miatt is bekövetkezhetnék, és tényleg mindenki megegyezik 

 abban, hogy a legkorábban képződött proximál testszelvények 

 előtt utóbb még egy vagy két új szelvény keletkezik (Gasser 

 ir. 40. sz. ; Kollmann ir. 56. sz.) ; de ezen néhány szelvény nem 

 elegendő arra, hogy fellépése az ősvesecsatorna proximál végé- 

 nek nagy helyzetváltozását megfejtse. Eleinte az ősvesecsatorna 

 proximál vége a 4-dik szelvénynél van, tehát a nyak középen 

 fekszik ; egész a 3-dik napig az 5-dik szelvénynél marad, s ez 

 időtől kezdve vonul hátra. Minthogy azonban a 3-ik naptól 

 kezdve proximális irányban új szelvények a már meglévőkhöz 

 nem csatlakoznak : az ösvesecsaforncínak a mellkasi szelvények 

 fájékába való hátra ronuldsa egi/edill a nijaki részének az elsor- 

 vadásából magyarázható, a mi mellett ama megszakasztott és 

 elcsenevésző darabok is bizonyítanak, a melyeket később a pro- 

 ximális végén találunk (1. alább). 



Az ősvesecsatorna ébrényhelyzéke csak rövid ideig marad 



') FüRBRiMCKi) (ir. 35. sz., 50. 1.) az ősvesecsatorna meghosszabbodá- 

 sát nem hátrafelé növésből, hanem mellűiről hátrafelé bekövetkező elkü- 

 lönítésből (differencziálásból) magyarázza, mely folyamat nemcsak az 

 ős vesecsatornán, hanem az ébrény distális végén á többi szerveken is 

 bekövetkezve, az ébrény hossznövését eredményezi. Az ősvesecsatorna azon 

 mértékben nyúlik meg. a mint a nem differencziált sejtek hátrafelé 

 egymásután kifejlett köteggé alakulnak át. — Fí'rurixgku leirása csak 

 akkor volna érthető, ha az ősvesecsatorna hátul oly közömbös ébrénj'i 

 sejthalmazzal volna összefüggésben, melyből a differencziáláshoz szüksé- 

 ges sejteket meríthetné. Minthogy azonban az ősvesecsatorna hátul a 

 kloakába nyilasának ideje előtt szabadon végződik, F. nézetére az alap- 

 feltétel hiányzik. 



