AZ ELEMI VESÉK CSATORNÁJA. 55 



csak a íővisszér választja el ; c) az ösvesecsatoruát környező 

 mesodevmn-Síjtek, melyek részben a volt középlemezek elemei- 

 ből, részint a szelvények belsejéből hozzájuk csatlakozott sejtek- 

 ből állanak. Ezen híigyivarkészüléki ébrényhelyzék három 

 napos tyúkébrénynél az 5-ik szelvény tájékától kezdve szaka- 

 datlanul az ébrény distális végéig, illetőleg a legutolsó test- 

 szelvényekig terjed, de mellül a fejlődésben mindig előbbre 

 vau, mint hátul ; így mellül (proximális részén) már ez időben 

 kezdenek benne az ősvesecsövek kibontakozni (EL tábla, 24 — 

 26. ábrák, tW), és innen tart e folyamat hátrafelé. 



Az ősvesecsatorna distális vége később (3. napon) lassan 

 nő tova, és határai kevésbbé élesek, ürege itt tágabb (I. tábla, 

 15. ábra, álTJ; tyúkébrényekben a 3-ik nap végén, nyúlnál a 

 12-ik nap (Egli, ir. 29. sz., 27. 1.) éri el rendeltetési helyét: a 

 kloaka falát, a hol jól kifejezett középlemezek már nincsenek 

 a csatorna háti része még az ektoderma felé néz, hasi oldala 

 pedig a kloakának (cl) egy kifelé és oldalvást néző vak 

 kiöblösödésével (cd) jő érintkezésbe, a melyről már Bornhaüft 

 (ir. 11. sz., 32. 1.) és Waldeyeu (ir. 11.9. sz., 133. 1.) megem- 

 lékeznek, és Idoakaszáraknak (Cloakenschenkel) neveznek. 

 Utóbb (a 4-ik napon) az érintkező felszíneken a hám föllazul 

 és szétfoszlás után az ősvesecsatorna a bél háti oldalának 

 az oldalsó részébe nyílik (tyúkébrényben Sedgwíck szerint a 

 34-ik testszelvénynél, ir. 101. sz.). A két kloakaszár között később 

 a végbél van (III. tábla, 31. ábra, ir), mellül a béltől az allan- 

 tois töve {all) indul el, a mi harántmetszeteken oly képeket 

 ad, minőt a 31. ábra mutat. 



Miután így az ősvesecsatorna distális vége ellenébe növő 

 bélnyujtvány hámja lesz ama csatorna végdarabja, másrészt 

 tudvalevőleg eme végdarabból nő később (4 napos tyúkébrénynél) 

 hátrafelé az utóvese v. maradó vese csöve (Kupfer-féle lesecsö) : 

 arra lehetne gondolni, ámbár már a priori nem valószínű, hogy a 

 maradó vese hámelemeit az alsó csírlevél szolgáltatja, mint azt 

 KuPFKER (ir. 61. sz.) előtt Remak nyomán (ir.S3.sz.) hitték. Mint- 

 hogy azonban a górcső alatt nem lehet meghatározni a helyet, 

 hogy meddig származtak az ősvesecsatorna végén a hámok az 

 entodermából, a felvetett kérdésnek ez útoni határozott eldöntése 

 elesik, más okok pedig ama lehetőséget kizárják(v. ö. vesefejlödést). 



