ELÖVE8E. 5 7 



erősen kanyarodnak és a zsigerüregnek szomsze'dos részei a fejvesét, 

 különösen ainiak a goniolyát körülzáró gurdelylj^á (divevticulum) ala- 

 kulnak át. Az elcsenevészés (mely szeptember hó végével áll be), a 

 mellső hasiiri nyilasok eltömülésével kezdődik meg ; a hátulsó nyila- 

 sok jóval később (a következő évben őszkoi') sorvadnak el. A fej vese 

 csövei azután egyes hámkötegekké töpörödnek össze; — felnőtt állatban 

 a fejvese helyét csak egyes sejthalmazok jelölik. A gomoly elsorvadá-. 

 sát a gurdely megszükülése és az edényeire gyakorolt nyomás okozzák . 

 Csonton halaknál a fej vese fejlődését Rosenrerg (Entwicklung d 

 Teleostierniere. In.-Diss. Dorpat, 1867.), azután Oki.lacher (Zeitsehrift 

 f. wiss. Zoologie Bd. XXIII.) és Gtötte (Entwicklung d. Unke. Leipzig, 

 1874. S. 826.) írták le. Fejlődésének módja ezen szerzők szerint nem 

 sokban külömbözik a hüllőkétől, amennyiben Rosexberg leírása szerint 

 a fej vesecsatorna ezeknél is a felső oldallemeznek redőjéböl lesz, mely- 

 nek a zsigerüreggel közlekedésben maradó mellső vége kitágul, jelen- 

 tékenyen csavarodik és a fej vesévé lesz ; tágult részét egy szabad 

 edénygomoly betüremli. Ezen fejvese azután redők képezése által a 

 zsigerüreg többi részétől lefüződik (Goette). A fejvese később elsor- 

 vad és helyét nyirkszerií szövet foglalja el (Balfoir : Biologisches 

 Centralblatt. Bd. I. S. 459). Csak a körszájuaknál maradnak meg 

 egyes részei és szerepelnek később is kiválasztó készülékül (myxine 

 glutinosa-nál : petromyzon-nál csak négy hashái'tyai tölcsér és az edény- 

 gomoly tartják magokat fönn, de ennél a fejvesecsatorna mellső vége 

 szinte nagyrészt elsorvad). 



Keressük ezen részeknek megfelelő képleteket az amnio- 

 nos gerinczesekbeu. 



Reptüidkndl az ősvesecsatorna fejlődésének leírásakor 

 említés tétetett (44. 1.), hogy közel egyidejűleg ezen folyamattal, 

 körülbelül a 4 — 5-dik szelvénytől kezdve distálfelé, három 

 egész négy szelvényhólyag a zsigerüreget a mediális oldalon 

 befogó oldallemezrészek hólyagalakíi lefüződéséből keletkeznek 

 (I. tábla, 4. 5. ábrák, vs). Ezen proximális szelvényhólyagok 

 (6. 7. éhi'ák,vs) oldalsó fala szoros összefüggésbe lép az ősvese- 

 csatorna tömör ébrény hely zekével (d W), és miután ez utóbbi 

 üreges lett (8. ábra, d W)^ a hasi oldalával igen szűk rés útján 

 nyilt közlekedésbe lépnek. Egy rövid ideig ezen proximális 

 szelvényhólyagok, szűk nyilasok (4. 5. ábrák, n) útján a zsiger- 

 üregbe (c) nyílnak és így a zsigerüregböl az ősvesecsatornába 

 vezetnek ; de ama nyilasok korai elzáródása után a zsigerüreg- 

 től lefüződnek. Ekkor harántmetszeten olyan képet kapunk, 

 minőt a 8-ik ábra egy 3 '5 mm. hosszú gyíkébrényről mutat, a 



