ELÖVE8E. 63 



lag eltérő fejlődését az amnionosoknál összhangzatba hozzák az amnion- 

 nélkülieknél előforduló tünetekkel. Ez utóbbiaknál ugyanis az ősvese- 

 csatornából lefiiződés által származik a kürt, azonban a lefüzödés nem 

 terjed ki az ősvesecsatornának a proximális végére, hanem ez a 

 Müller-féle csövei marad összefüggésben és ennek proximális végda- 

 rabjává lesz. Balfour és Sf.dgwick felveszik, hogy az amnion-nélküliek 

 őseinél (és még most is egyes czápáknál és ganoidáknál) az ősvese- 

 csatorna szolgált az ivarváladékok kivezető csövéül is, melybe az 

 ivarváladékok (különösen a női) az ősvesének legmellső csövei útján 

 jutottak be. Később a fej vesecsatorna — kivéve a proximális végrészét, 

 — kettéhasadt, az egyik (hátoldali) cső összefüggésben maradt a szel- 

 vénycsövekkel (ősvesecsövekkel) s ez most húgy- és ondóvezérül szol- 

 gált (ú. n. Leydig-féle cső) ; a másik a női ivarváladékot kivezető 

 Müller-féle csővé lett, melyjíok hasüri nyilasát most a legmellső szel- 

 vénycső (pronephros-cső) hasüi'i szájacsa (nephrostomá-ja) képviseli. 

 Amnionosaknál a Müller-féle cső hasüri nyilasa az eddigi nézetek 

 értelmében újonnan képződik és épen ezen eltérésnek megfejtését vélték 

 Balfour és Sedgwick az által adhatni, hogy felvették, miszerint ezek- 

 nél a Müller-féle cső hasüri nyilasának a képződésénél három durvá- 

 nyos hámbetüremlés (szelvéuycső) fejlődik ki a zsigerüreg folytatásával, 

 a melyeket az amnion-nélküliek fej vesecsöveivel gondoltak hasonlatba 

 helyezhetni. 



Ennek ellenében megemlítjük, hogy az amnionosaknál a Müller- 

 féle cső hasüri nyilasának fejlődésekor mutatkozó hámszabálytalanságo- 

 kat nem lehet hámcső-durványoknak tekinteni; ellenben az, a mit Sedg- 

 wick és mások (Sif.meri.ixg, Rexsos), valamint én fejvesének tartunk, a 

 fentebbi okoknál fogva mindenben megfelel az amnion-nélküliek fej- 

 veséjének. 



Az eddigi szerzők közül egyedül Siemert.ing (ir. 108. sz.) 

 foglalkozik madárnál a fejvesecsatorna proximális végének 

 viszonyaival pontosan. Rajzai a sorozatos harántmetszetekröl 

 vett képeket lapfelszínre áthelyezve tüntetik fel, ami tájékozás 

 szempontjából igen előnyös ; kár, hogy S. harántmetszetek 

 rajzait nem adja. Észleletéit egészben véve megerősíthetem és 

 a nála hiányzó harántmetszetek pótolására mellékeltem a 18 — 

 21-dik ábrákat. Ezek szerint az ős vesecsatorna proximális végé- 

 nek viszonyai tyúkébrényekben a 4 — 8-ik napig a következők : 



A fejvese kifejlettségének tetőpontján, tehát tyúkébré- 

 nyeknél a 3-ik nap első felében, a midőn a fejvesétől distálfelé 

 a Wolft-féle testnek a fejlődése is megindult (1. alább), az 

 ősvesecsatornán két részt lehet megkülönböztetni : egy hátulsó 

 jól kifejlettet, mely a fejlődő ősvesecsövek kivezet<") útjánl szol- 



