64 ELÖVE8E. 



gál, és egy mellső csökevényeset, a mely az ez időben még 

 fennálló fejvese durványos csöveivel függ össze, vagy ezeknek 

 elsorvadása után a szabad gomolyok szomszédságában van. A 

 fej vesecsatornának ezen mellső vége azonban nemcsak a fej- 

 vese tájékára szorítkozik, azaz proximális vége nem ott van, 

 ahol a legmellső szelvénycsö: hanem azon ii\\ fölterjed a zsiger- 

 üreg felső végéig (11. tábla, 18. khra. dW), sőt néha még tovább 

 is, nem mindig egyforma távolságra mind a két oldalon. A 

 csatorna közel fekszik a zsigerüreghez a főér {ao) és a Cuvier- 

 féle viszér {dC) között. A fejvesétől proximálfelé terjedő ezen 

 darab sok szabálytalanságot mutat; többnyire egy, két vagy 

 három részre van lefüződve, melyek egymástól szabálytalan 

 távolságban feküsznek, különféle hosszaságúak, máskor egye- 

 sek ; köbös hámsejtekből álló tömör hám kötegekből állanak és 

 ezek akkor igen nehezen ismerhetők meg a környező kötő- 

 szövetben ; itt-ott kanyargós csövek is vaunak. A 7-ik nap 

 körül ezen csődarabok elpusztulnak, a 8. napon túl nyomukat 

 sem találni. 



Hogy a fejvese szabad edénygomolyai homodynám szervek 

 az ősvesének Malpighi-féle testecseivel, az egyebeken kívül 

 abból is kiderül, hogy az ősvesének proximál végén fekvő benső 

 edénygomolyok lassankint átmennek a fejvese szabad edény- 

 gomolyaiba (a mi lúdébrényeken jobban mutatkozik, miut 

 tyúkokon) ; azaz a Wolff-féle test proximál végének belső 

 oldalain fekvő edénygomolyok mindinkább közelebb feküsznek 

 az ősvese mediális felszínéhez és a bélfodor gyökeréhez, míg- 

 nem a felettük fekvő szövet igen megvékonyodik és akkor egye- 

 sek a zsigerüreg felé kezdenek kiemelkedni, a midőn a szabaddá 

 váló gomoly felszínére természetesen a Wolff-féle testet borító 

 hám jut (I. tábla, 17. ábra, gm). Ily módon a fejvese és a 

 Wolff-féle test közötti helyen ú. n. átmenő gomolyok kelet- 

 keznek. E szerint a fejvese gomolyainak felszínét borító zsiger- 

 üregi hám homológ a Wolff-féle test Malpighi-féle testecseibeu 

 az edénygomolyok felszínét borító hámmal. Renson (ir. 86, sz.) 

 e homológia teljes voltának igazolására fölveszi azt is, hogy a 

 Wolff-féle test csövei a zsigerüregnek a középlemezekl)e 

 benyomuló letagolt részei volnának, amit kétségbe vonok (v. (>. 

 a AVolff-féle testet). Renson a fej vesét a AVolff-féle testtel tel- 



