66 WOLFF-FÉLE TEST. 



elenyészik, mig a legalsóbb rangú körszájuakban, részben lega- 

 lább, a kifejlett állapotba is átmegy (v. ö. 55. 1.). 



A Wolff-féle test (Mesonephros). 



Hasonló alkotású testek, a minők a fej vesék, fejlődnek az 

 utóbbiaknak folytatásában distális irányban, és a mi közben a 

 csökevényes fejvese elsorvad, az újonnan fejlődő AVolíf-féle testek 

 (mesonephra R. Lancaster ; protonephra Haeckel) amazoknak 

 a működését átveszik. Ez utóbbiak a fejvesétöl abban külömböz- 

 nek, hogy magasabb fejlettségre vergődve, sokkal tömegesebb 

 testeket képeznek (III. tábla, 41. ábra, c WJ, hámcsöveik kanyar- 

 gósabbak (39. 40. ábrák, tWJ,és edény gom oly aik (gm) nem 

 szabadok ; egyébként megegyeznek a fejvesével annyiban, hogy 

 kivezető csöveik szintén az eredeti fejvesecsatornába nyilnak, 

 azért az utóbbit ez időtől kezdve elsődleges ősvesecsatornának 

 vagy egyszerűen ősvesecsatornának vagy Wolff-féle csatornának 

 (ductus WoLFFii) nevezik. A Malpighi-féle testecsekkel kez- 

 dődő kanyargós hámcsöveket haránt ösvesecsöveknek vagy Wolff- 

 féle csöveknek hívják. Reptiliáknál a csövek falát képező hen- 

 gersejtek csillószőrösek, mint azt Remak (ir. 82. sz., 59. 1.) és 

 KöLLTKER (Müller's ArcMv, 1845. S. 518) gyíkoknál már 

 régen leírták ; a többi amnionosakban csillószőr-nélküHek. 



Minthogy az ösvesecsövek teszik a Wolíf-féle testnek 

 leglényegesebb részeit, mindenekelőtt azoknak fejlődése iránt 

 kell tisztába jönnünk. Helyesen cselekszünk, ha a viszonyokat 

 egyszerűbben feltüntető reptíliákból indulunk ki. 



Wolff-féle csatornát felcserélte a Müller-féle csövei, liolott tudvalevű. 

 hogy a Wolíf-féle test felső részében a borító mao^as hengerhám szom- 

 szédságában a Müller-féle csö fut le. — Koli.mxnn értekezésében behatóan 

 emeli ki a szelvénycsöveknek betüremlés általi fejlődését, melyek így füg- 

 getlenül keletkezvén az ösvesecsatornától, ez a kiválasztó készüléknek két 

 ki\lün östypus szerinti keletkezésére vall ; a hosszanti csö (ösvesecsatorna) 

 a régibb, mert ennek megfelel a férgek szelvénycsatornája, a haránt 

 csövek a későbben szerzettek. — Mindez helyes lehet, de okadatolására 

 mindenekelőtt az összes nephridiumok haránt csöveinek hetüremléa általi 

 fejlődését kellene kimutatni az amnionosaknál is ; az pedig nem sikerül, 

 legalább Koi.lmann felületes vizsgálatai semmikép sem bizonyítók arra 

 nézve. Elméleteket inductiv úton kell levezetni, ellenkező esetben esak 

 találomra vannak felállítva. 



