WOLFF-FÉLE TEST. 67 



Reptiliák (gyíkok és kígyók) ösveséjéröl Bbaun (ir. 15. sz.) 

 tette az első pontosabb észleleteket, felismervén azt, hogy fiatal ébré- 

 nyekben a WolfF-féle csövek hólyagokból fejlödnek, a melyeknek fala 

 néhány rétegben hengeres sejtekből áll. Minthogy ezen hólyagok a test 

 szelvényeivel (öscsigolyáival) azonos számban és azoknak külső oldalán 

 lépnek fel, B. elnevezte azokat szelvéayhólyagoknak (SegmentalblSschen, 

 Uruierenblaschen R».TnKE's); gyíkoknál nagyobbak, mint a kígyóknál. 

 Származásukról Braun azt mondja, hogy a húgyivai'domb mediális 

 oldalát borító zsigerüregi hámnak a húgyivardomb állományába való 

 vak tölcsérek alakjábani benövéseiböl keletkeznek (13 mm. hosszú 

 — fej-végbélhossz — sikló ébrényeknél), a melyeknek összefüggése a 

 zsigerüreggel csak rövid ideig tartódván fenn, e helynek záródása után 

 a rövid hámtölcsérekböl az ösvesecsatorna beloldalán fekvő szelvény- 

 hólyagok lettek. Ezen hólyagok oldalsó falából azután kúpalakú tömör 

 rövid nyújtványok nőnek az ösvesecsatorna mediális fala felé, ezek 

 amazzal érintkezésbe lépnek, majd á^-alakú tömör szárrá görbülnek 

 meg, a tömör szár a hólyagtól kiindulólag az ösvesecsatorna felé üre- 

 ges lesz, és a hólyag mediális falának behajlása, benne véredények kép- 

 ződése által Malplghi-féle testecscsé alakúi át. A gomoly fejlődése iránt 

 Braun azon nézetben van, hogy a szelvényhólyag betüremelt belsejében 

 \'érsejtek korábban mutatkoznak, mintsem a föérbÖl (aorta) benövő 

 edényeket látni lehetne, azért csatlakozik BoRNHAupx-nak (ir, 11. sz. 

 26. 1.) azon nézetéhez, hogy azok helybelileg fejlödnek, talán kötőszö- 

 vetsejtekböl. A szelvénycsövek utólagos görbületei miatt, később ilyet 

 valamely harántmetszeten egész hosszában találni nem lehet, de meg- 

 ismerhető, hogy mindegyikük két részből áll : az ösvesecsatorna felé van 

 a szűkebb darab : a gyűjtő cső, a Malpiglii-féle test felé van a tágabb 

 mirigyes rész ; kivéve kezdetét és végét, a csatornát egész hosszában 

 csillószői'ös alacsony hengersejtek fedik. — Az ösvesecsatorna feji, 

 lödési módja tehát azt mutatja, hogy ez egy szelvényszerv (Segmeutalz 

 organ), homológ a czápák és gyíírüs férgek (annelidák) szelvényszer- 

 veivel, azon eltéréssel, hogy míg emezeknél a zsigerüregi hámbó- 

 betüremkedö szelvénycsövek összefüggésüket a zsigerüreggel az egés- 

 életen át megtartják, reptiliáknál ez csak rövid ideig marad így. Idő- 

 sebb ébrényekbeu a szabályszerű elrendezés új szelvénycsövek beikta- 

 tása által elmosódik. 



Röviden Wef.don (ir. 123. sz.) is megemlékezik a reptiliák szel- 

 vényliólyagainak keletkezéséről és azokat szinte a zsigerüreg hámjából 

 származtatja. Abbeli nézetéről, hogy a mellső szelvényhólyagok koráb- 

 ban keletkeznek, mint az ösvesecsatorna, és hogy az utóbbi amazok 

 oldalsó falának sejtjeiből leválik, már volt szó (v. ö. 43. 1.). A leválás 

 W. szerint a 8-ik szelvényhólyagig terjed, azontúl az ösvesecsatorna 

 összefüggés nélkül az újonnan keletkező szelvényhólyagokkal, tömör 

 sejtpálcza alakjában szabadon nő tovább. 



