WOLFF-FÉLE TEST. 79 



oldalsó fala már kezdettől fogva közel feküdt az ösvesecsator- 

 iiához (16. ábra), nagyobbodása közben pedig ahhoz egészen 

 hozzáfekszik (22. ábra), vele egészen összeforr, úgy, hogy határt 

 közíitttik megismerni nem lehet. 



Mielőtt azonban a beuyilás bekövetkeznék, az ősvese- 

 hólyag gömbölyded alakját feladja és haránt iránybani meg- 

 nyúlás közben meglapiil ; mire a felső fala besüpped, és ez által 

 egy benyomott falú hólyag keletkezik (11. tábla, 23. ábra vs), 

 mely harántmetszeteken homorulatával felfelé irányult fél- 

 hold vagy kanál merítőjének az alakját mutatja ; 3 — 4 napos 

 tyúkébrényekben 70 — 80|t< hosszú, 45 — 50<< széles. A kett(")S 

 falú félhold oldalsó csúcsa összefügg az ősvesecsatorna (dW) 

 mediális falával s kettőjük között a válaszfal a sejteknek 

 fellazulása és széthuzódása következtében elenyészőben van ; a 

 behorpadt hólyag domború fala a húgyivardomb mediális 

 zugának a felszínéhez közel fekszik, belső csúcsa a főér felé 

 van irányítva, behorpadt háti oldala nem messze esik a fővisz- 

 értől (ve). A horpályban fekvő kötőszövet (gm) csakhamar felsza- 

 porodik és tömöttebb lesz, mint a minő a húgyivardombban 

 egyebütt; ebből keletkezik, mint mindjárt látni fogjuk, az edény- 

 gomoly. Ha a harántmetszet a rövid ősvesecsövet a középen 

 találta, ez utóbbi az ősvesecsatorna kampóalakú függelékének 

 mutatkozik, mely az elválasztó válaszfal eltűnése után szabadon 

 közlekedik a Wolíf-féle csatorna üregével (II. i, 24. 27. ábrák). 



Hasonló módon, mint azt most leírtuk, keletkeznek a 

 költés 3-dik napján sorozatrendben distálfelé haladva a tíibbi 

 elsőrendű ősvesecsövek is ; de a mi közben ez utóbbiakat még 

 a föntemlített rövid bimbóalakban találjuk, a proximálisok 

 egyéb változásoknak mentek elejébe, a melyekről jó felvilágo- 

 sítást adnak a 11. tábla 24-- 27. ábrái. 



A 24. ábra egy a 3-ik nap végéről való tyúkébrényböl vett 

 harántmetszetet mutat, körülbelül a 11 — 13-ik szelvények tájé- 

 kából, amit meg lehet ismerni arról, hogy a fejvesének egyik 

 distális szabad edénygomolya (gml) is jelen van. Az előbbeni 

 szakkal (23. ábra) való összehasonlítás azt mutatja, hogy az ősve- 

 secsatorna {d W) és a volt rövid ősvesehólyag {vs) között, illető- 

 leg ez utóbbi felett egy vízszintes fekvésű rövid szár (< W) kelet- 

 kezett, ami miatt azősvesecső most Salakot, vagy helyesebben 



