94 WOLFF-FÉLE TEST. 



dott, melyben az ősveséket 4 óráig áztatta, azután egy éjszakán 

 át vízbe fektette ; ezen eljárásnál az elkülönített csöveken villa- 

 alakú oszlásokat látott. O kétféle csatornát vesz fel : húgy- 

 csatornákat gomolyokkal, és gomoly nélkül eredő szűkebb 

 ondócsatornákat, a melyeknek vak vége az ivarmirigy legfelső 

 (proximális) részén fekszik. 



A hígított sósavhoz (1 r. sósav, 2 r. víz, 6 — 8 óráig) 

 folyamodtam én is, és ez által 5 — 6 cm. hosszú disznóébrény- 

 böl vízben tűkkel képes voltam egész 1 5 mm. hosszú darabokat 

 kifejteni; a Malpighi-féle test azonban rendesen leszakadt. 

 A cső a vízben is úgy görbül (S alakúlag), a hogy a természet- 

 ben feküdt, azaz volt egy szűk (0*28 mm. átm.) gyűjtő része, és 

 egy tágabb (0*7 mm. átm.) elválasztó része, — az előbbi 

 egyenesebb, ez utóbbi erősen kanyargós lefutást mutatott. 

 Gomoly nélkül kezdődő csövek, mint azt Dürsy hitte, nem 

 léteznek. 



Ha a Wolff-féle test teljesen kifejlődött (7 — 8 napos 

 tyúkébrény, kb. 15. mm. hosszú nyúlébrény; igen jól tanul- 

 mányozható nagysága miatt 5 — 6 cm. hosszú disznóébréuyeken, 

 a melyeknél kb. 8 — 9 mm. hosszú, alul 3, felül 2 mm. vastag ; 

 III. tábla, 41. ábra), akkor a bélfodor oldalain a zsigertiregbe 

 erősen kiemelkedő domború testet képez (c IF^, a melynek hátulsó 

 oldala mögött a közben megindult a maradó vese fejlődése 

 (38. 39. ábrák, hlr). Hátulsó felszíne fiatalabb szakokban egész 

 szélességével a hasüreg hátulsó falán nyugszik (39. ábra), a 

 főviszér (ve) és vesehelyzék {blr) előtt ; később azonban, a mint 

 az ivarmirigy (gh) tömegesebb lesz, s a AVolíf-féle test elcseue- 

 vészése megkezdődik, az egyesítő kötőszövet fejlődésbeni vissza- 

 maradása által e hely átalakul az ösvesének, illetőleg az ivar- 

 mirigynek a fodrává (mesoarium, mesorchium), a minek az 

 eredménye az lesz, hogy az elsorvadó ősvesemaradványok ezen 

 fodrok lemezei közé jutnak (1. később). Teljes fejlettségének 

 idején felső keskenyebb vége (41. ábra) a vesék (ren) külső olda- 

 lán folytatódik egy vékony kötegbe {l'ph) a rekesz oldalsó részé- 

 nek alsó felszínéig (chrómsavas készítményeken jól látható), 

 a melyet Köi.liker a WolíF-féle test rekeszszálagának 

 (Zwerchfellband der Urniere) nevezett el. Ez összefügg a 

 kürtléczczel (piti), és nem egyéb, mint a volt húgyivardomb 



