MARADÓ VESE. 109 



(centrifugai) irányban halad (legalább egy darabig, mások 

 szerint egész hosszukban). Ez az egy indok fontosabb, mint 

 mindazok, amelyeket Fürbringeu (ir. 35. sz., 105. 1.) a homo- 

 lógia ellen felhoz ; mert ö még a vesecsöveknek a hashártya- 

 hámból való keletkezése álláspontján van, ami pedig mind a 

 két szervre (maradó és ősvesére) vonatkozólag határozottan 

 téves (1. alább). 



Hogy a maradó vesének ébre'ny hely zeke a WolíF-féle csatornábúl 

 nö ki üreges hámcsö képében, az maiuap annyira elfogadott s könnyen 

 bebizonyítható tény, hogy eziránt nézeteltérés többé fenn nem forog. 

 De nem mindig volt ez így. Azelőtt Kkmak nyomán azt hitték, hogy a 

 vesevezér a kloaka hátvilsó falából kinő (tyúknál a 6. napon ; ir. 83. 

 sz., VI. tábla, 83. ábra), ami annyiban áll lényeges ellentétben a mai 

 nézetekkel, mert az esetben a vese ébrényhelyzéke az entodermából 

 származnék, tehát nem ugyanazon csirlevélböl, mint az ébrényi kivá- 

 lasztó készülék (v. ö. erről a mi megjegyzésünket az 55. lapon). 

 Remak tévedése abban találta az okát, hogy ö egy későbbi stádiumot 

 vizsgált, amidőn a Wolff-féle csatornától a hixgyvezér már különvált s 

 külön nyílik a kloakába (6. napon). Hogy e nézet téves, azt Kupffer 

 mutatta ki először 1865-b n az emlősökre vonatkozólag a báránynál 

 (ir. 61. sz.), és GoETTE a madarakról (a tyúknál, ugyanott), bebizonyít- 

 ván azt, hogy a húgyvezér (vi. n. vesecsatorna) a Wolff-féle csatorna 

 hátulsó falából kinő (az 5. nap végén v. a 6.-nak az elején), közel a 

 distális végénél, azután a nyujtvány felfelé nö az ősvese mögött fekvő 

 kötőszövetbe, itt a vége kitágul és rövid csőalakú nyujtványokat hajt, 

 a melyekre a töinöttebb környező mesoderma bimbók alakjában i-eára- 

 kodik ; ezeknek kinövése által keletkeznek a húgycsatomák a gomo- 

 lyokkal. 



Az emlösvese fejlődésével foglalkoztak későbben még Lieberkühn 

 (ir. 67. sz.), KöLLiKER (ir. 59. sz.) és Löwe (ir. 70. sz.). A legfiata- 

 labb vesét KöLLiKER (ir. 59. sz., 946. 1., 579. ábra) látta egy 11 

 napos nyúlébrényben, a hol kb. 5 mm. hosszú volt s hólyagalakú végét 

 tömöttebb mesoderma-sejtek környezték. 14 napos nyúlnál (580. ábra, 

 948. 1.) hólyagalakú végén már 3 vak nyujtvány volt s az egész bab- 

 alakot öltött. Mindegyike a kitüremlésnek azután két ellentett irányú 

 oldalágat hajt és ilynemű oszlás ismétlődik egész addig, míg a húgy- 

 csatomák teljes száma előállt. 



KupFFER-nek észleleteit a vesecső fejlődéséről az utánna dolgo- 

 zók mind helybenhagyták, így mindenekelőtt B >rnhaupt és Wai.dkyer. 

 BoKXHAüPT (ir. 11. sz.) vizsgálatai szerint tyúkébrényeknél a Wolff-féle 

 csatornából az 5 — 6 napon (Waldeyer szeri]it a 88' — 120-ik órában, 

 ii'. Ili), sz., líI9. 1.) kmövő üreges kitüremlés a főviszér (v. cardialis) 

 mediális oldalára helyezkedik, azután a Wolff-féle test mögött annyira 

 proximálfelé nő, hogy egészen a tüdők mögé jut ; később innen vissza- 



