MARADÓ VESE. 113 



hurjánozás mellett, mert _^tárgyilagos bizonyítékokkal a javára 

 nem szolgálhatunk. E liypothézis pedig oly különös következ- 

 tetésekre vezetne, hogy ezek maguk elegendők annak a kizárá- 

 sára. Ilyen következtetés volna pl. az, hogy hámjellegüvé vált 

 mesodermasejtek burjánozása által ismét közömbös mesoder- 

 mális sejtek keletkeznének, a melyek nem is éles határúak a 

 környező mesoderma ellenében, de azért mégis megtartották 

 hámjellegüket in poteutia, mert a vese ébrényhelyzékévé tömö- 

 rülnek össze, a melyből a húgycsövecsek sorakozás által kibon- 

 takoznak. Egy szóval, egy egész sora az analógia nélküli 

 tényeknek merülne föl ama felvételből ; - s minthogy így a has- 

 hártyahám burjánozását tényekkel támogatni képesek nem 

 vagyunk, jobb, ha egészen elhagyjuk. 



Álláspontunk az, hogy a kinövő vesecső vége körül a kör- 

 nyező mesoderma, mint egyebütt is oly hámcsövek körül, a 

 melyek erős kinövésre vannak rendeltetve, megtömörül, közöm- 

 bös ébrényi sejt sejt mellé helyeződik s ez képezi, a húgyvezér 

 végének a vesemedenczévé tágult hosszúkás hólyagalakű 

 végdarabjával együtt a vese ébrényhelyzékét. Emlősöknél a 

 vesemedenczének babalakja tételezi fel a vesehelyzéknek is e 

 testet megközelítő alakját; a többi amnionosoknál a vese 

 ébrényhelyzéke nem egy helyre van korlátozva, hanem hosszű- 

 kás lesz, mert a vesemedenczének megfelelő tágulatok több 

 (madárnál három) helyen fellépnek, a tüdőtől kezdve le egész 

 a medenczéig. A vesemedencze hámjától azután rövid kúpalakú 

 nyújtványok nőnek bele a vese mesodermális ébréuyhelyzékébe 

 (III. t., 38. 40. ábrák, dr), eleinte kevesebb számmal (14 — 15 

 mm. hosszú nyúlnál 3—4), utóbb többen, s ezek végétől derék- 

 szögben elmenő és kampóalakúlag lefelé hajló szárak nőnek ki. 

 Itt kezdődik azután a húgycsövecsek fejlődési módjának a nehéz 

 megállapítása : vájjon továbbat a húgy csövek a lehajló szárak- 

 ból folytatólagos kinövés, vagy a veseblastémából való hozzá- 

 csatlakozás által fejlődnek-e? A fön felsorolt (111. 1.) jeles 

 búvároknak eltérő nézetei mutatják, hogy itt egy nem könnyen 

 megfejthető kérdéssel állunk szemben. Az eldöntés nehézsége 

 abl)an rejlik, hogy a kinövés által keletkezett egyenes húgy- 

 csövecsek végeire oly tömötten rakodnak reá a vesehely zékből 

 a mesodermális sejtek (vagy a másik nézet értelmében a fejlődő 



M. TUU. AKAD. III. OSZT. KÜLÖN KIADVÁNYA. 1884. I. 8 



