124 HÚGYITARC8AT0RNA. 



lődése a másikét feltételezi, és jól áttekinthetők ébrényünk- 

 uek az előbbeni fiatalabbal (52. ábra) való összehasonlí- 

 tásából. 



Az 53. ábrán az allantois gyökrésze és a farknyujtváuy 

 között kifeszítve volt öscsíkbeli maradvány (kloakalemez) szét- 

 foszlott, és a kettő között létrejött a kloakának kifelé nyilasa. 

 E nyilas az erős farkgörbület miatt egy rövid ideig (kb. 10. 

 mm. hosszú ébrényekben) rejtett helyen feküdt, de a farkgör- 

 bületnek csakhamar beálló visszafejlődése után a farknyujt- 

 vány mellső felszíne és as allantois gyökrésze közé jutott. Ezen 

 gyökrész most az ivartaggá ('ph) vastagodott meg s emelkedett 

 ki, mögötte pedig az allantois volt gyökrészének az ürege (sug) 

 megmaradt, illetőleg átalakult egy aláfelé egész ISOw-re táguló 

 csatornává : a húgyivaröböllé (sinus, urogenitalis), a melyet a mö- 

 götte fekvő szűkült végbéltől (rw) a megnyúlt gátsövény (fg+sp) 

 választ el. Ezen kötőszöveti válaszfalat mellül az allantois (ill. 

 húgy ivaröböl) hátulsó falának a hámja, hátul a végbélé fedi, tehát 

 mind a két felszínén az eutodermából származó hám borítja ; 

 ugyanilyen van a szabad csúcsán (pe), mely most a végbélnyi- 

 lással (an) egy színvonalon áll ; felső határa (c alatt) magasan 

 fekszik az allantois és a végbél egyesülő helyén (leendő Douglas- 

 féle üreg alatt). A gátsövény vitte a húgyivaröbölnek a végbéltől 

 elválasztásában a legfontosabb szerepet : alsó része (a Wolff-féle 

 csatornák benyilása alatti darabja, sp) teszi a gát összes töme- 

 gének az ébrényhelyzékét; a felső része, a AVolft'-féle csatornák 

 benyilásától (d W) egész a hashártya-üreg legmélyebb pontjáig, 

 a Douglas-féle üreg fenekéig (c) az ú. n. Thiersch-féle ivar- 

 kötegnek első ébrényhelyzékét (fg), egy oly kötöszövetköteget, 

 a mely kezdetben a Wollf-féle csatornák, később a Müller-féle 

 csövek distális végét is magában tartalmazza, — egyszóval egy 

 igen fontos ébrényhelyzékről van itt szó. 



Ha az ivarköteg fejlődését kutatjuk, úgy tekintetbe véve 

 a fiatalabb ébrénytől (52. ábra) az idősebbhez (53. ábra) vezető 

 átalakulásokat, ama meggyőződésre kell jutnunk, hogy az a 

 gátsövény nyel együtt nem származhatott egyébből, mint az 

 allantois hátulsó falának gyükéről a végbél mellső falába áthajló 

 helynek (52 ábra, sp) a megnyúlásából^ azaz distális irányban 

 való kinövéséből, mert mindaz a kötőszövet, a mi az idő- 



