MÜLLER-FÉLE CSÖ. 145 



lyedö hámvastagodás felszínén egyenetlenségek, egyes kis vak 

 bemélyedések keletkeznek (80. ábra, dM), a minek a reptiliák- 

 nál semmi nyoma. A bemélyedések száma változó ; esetünkben 

 kettőt láttam, néha három van, a mit Balfoür és Sedgwick 

 (ir. 4. 6. sz.) a rendesnek tartanak, — de mások észleltek többet is 

 (KoLLMANN, ir. 36. sz.). Már ezen határozatlanság azt mutatja, 

 hogy valamely mélyebb jelentőséget nekik nem tulajdonitha- 

 tunk, mindazonáltal Sedgwick és Balfour e testet az amnion- 

 talanok fej vese-csöveivel homológ képletnek mondották, mely 

 az amnionos gerinczeseknél durványos minőségben és hamar 

 elenyészőleg ismétlődve arra mutatna, hogy a Müller-féle cső 

 hasüri nyilasa a fejvesének egyik megmaradt szelvénytölcséré- 

 ből keletkezett. 



Más szerzők e nézetet uem osztották, bár ezek is megemlítik a 

 liámvastagodásou fellépő bemélyedéseket. így Balfoük és Sedgwick 

 előtt látta azokat Gasser (ir. 39. sz., 58 1.) a tyúknál, több kis csa- 

 toi'na képében, melyek egy darabon a Müllerféle csövei együtt futot- 

 tak, de azután előbb nyíltak a hasüregbe, mint a főcső ; ö ezeket rend- 

 ellenes közlekedéseknek v. gurdélyoknak tartotta. — Később Sikmermng 

 (ir. 108. sz., 39. 1.) tesz említést több liámbetüremlésről, a melyek közül 

 a legfelső lesz a kürt hasüiü nyílása, a többi elenyészik ; nem tartja 

 valószínűnek, hogy ama bemélyedések a fej vese hámcsöveinek felel- 

 nének meg, mert a szabad gomoly nem fekszik a szomszédságukban. 



Bai.four és Sbdqwick (ir. 4. 6. sz.) a Müller-féle cső fejlődését 

 90 — 120 óráig költött tjaíkébrények sorozatos harántmetszeteiből 

 vett rajzokon lígy írták le : hogy a hashártyaí hám, íll. csírhám a test- 

 üreg hátulsó zugánál a WolíF-féle csatorna közelében léczalakban meg- 

 vastagszik, és e léczben egymás után a hasüregből kiinduló 3 tölcsér- 

 alakú kis bemélyedés keletkezik ; a horpályok legmellsőbbike kissé a 

 Wolff-féle csatorna proximális vége mögött van, meglehetős távolság- 

 ban tőle, de az utolsó horpálynak vége már érintkezésbe jő a csatorná- 

 val. Az egész képződmény kb. 24 metszetre terjed ki, azaz 1^/2 szel- 

 vény hosszára, és homológ a fej vesecsövekkel. — B. és S. 3 fejlődési 

 szakot külömböztetnek meg : az első szakban a fej vese a 3-ík betürem- 

 lésnél végződik ; a másodikban a 3-ik horpály egj- rövid sejtpálczába 

 folytatódik ; a harmadik szakban a 3-dik betüremlésen túl már az 

 előrenövő Müller-féle csőnek kezdetrésze is jelen van, és tömör vég- 

 pontjáig több metszetre (11-re) kiterjed. Ez képviseli R. és S. szerint a 

 fejveséuek a legkifejlettebb állapotát, a midőn a Müller-féle cső proxi- 

 mális végén mind a három külön nyílás megvan még ; — egy kevéssé 

 idősebb ébrényben a fejvese elsorvadása már bekövetkezett és helyén 

 csak egy egyszerű hámbarázda van, mely bevezet a Müller-féle cső 



M. TUD. AKAD. III. OSZT. KÜLÖN KIADVÁNYA. 1884. I. 10 



