MÜLLER-FÉLB CSÖ. 149 



közöttük éles határvonalat látni ; ellenben rosszul keményített 

 (zsugorodott) készítményeken, vagy kissé ferdén vezetett met- 

 szeteken a vak végén oly szoros az odafekvés, hogy e helyen 

 hajlandó volna a ember a két csö közötti közvetlen összefüggést 

 felvenni, — mely körülményeket figyelembe nem véve Bal?our és 

 Seugwick azt következtették, hogy a Müller-féle csö az előre- 

 növő vak végén a Wolíf-féle csatorna hámjából leválik, 



A midőn a fejvese elsorvadása befejeződött (a második időszak- 

 ban), mondják B. e's S. (ir. 4. 6. sz,), a jelentékenyen megnőtt Müller- 

 félc csö distális vége belefekszik a WolíF-féle csatorna oldalsó hámfalá- 

 nak besüppedése által keletkezett csorgába ; a végdarabján nincs már 

 határozott körvonala, hanem egészen egyesült a Wolíf-féle csatornának 

 megvastagodott oldalsó falával. A harmadik időszakban, mely kb. a 

 6-ik nap végéig tart, a ]\Iiiller-féle csö proximális dai-abja szűkebb, 

 azután tágabb lesz és odafekszik a Wolíf-féle csatorna oldalsó falához, 

 mely e helyen annyira behajlik, hogy a csőnek ellentett falát érinti, ez 

 által a Müller-féle csövet felvevő csorgat képezve. A Müller-féle csö 

 végső részén a sejtek sajátszerű likacsos külemüek lesznek, a határ az 

 ősvesecsatorna ellenébe megszűnik és a kettő között reczék által átjárt 

 világos hely van ; a reczék némelyikében magvak feküsznek. Üreg a 

 cső egész hosszában kiképződött már, de rendesen szabálytalan kör- 

 vonalú és g)'akran protoplasma-fonalaktól van áthálózva ; rögtön vég- 

 ződik és e helyen túl a Wolíf-féle csatorna ismét érintkezik a kürtléczet 

 borító magas hengerhámmal. — Ebből B. és S. azt következtetik, hogy 

 a második időszakban a Müller-féle cső oly tömör sejtpálcza képében 

 nő tova, mely a Woljf'-féle csatorna oldalsó faláról leválik ; a harmadik 

 időszakban pedig a két csatorna közötti sejteknek egymás irányábani 

 határozatlansága arra mutat, hogy a Müller-féle csŐ a Wolfi-féle csa- 

 tornából beléje átmenő sejtekből merítve elemeit, nő tova. 



Balfour és Sedgwick nézetüket a Müller-féle cső fejlődéséről azért 

 állítottáfe fel, hogy kimutassák a liomologiát az amnionos és amniontalau 

 gerinczesek Müller-féle csövei között. Ez utóbbiakról ugyanis mások 

 azt állítják (24. I.), hogy a Müller-féle cső többé vagy kevésbbé leválik 

 az ősvesecsatonia hámfalából. Porczos halaknál ez úgy megy végbe- 

 hogy (nőstényeknél) az ősvesecsatorna hosszirányban két külön csator, 

 nává megoszlik, a melyek közül a hátoldali, mely fölül vakon ered, 

 összefüggésben marad az ösvese elválasztó csöveivel és lesz a húgyve- 

 zérré, a hasi oldali pedig megtartotta összefüggését a proximális szel- 

 vénytölcséiTel és lesz a kürtté. így a czápák Müller-féle csövén két 

 darabot kell megkűlömböztetni : egy proximálisat a hasüri nyilassal, 

 mely egészben véve a szelvénycsatornából származott, és egy hosszabb 

 distális darabot, mely a szelvénycsatornának egy levált részét kép- 

 viseli. Hasonló legyen a fejlődés módja a hüllőknél is (Fürbkinger, 

 ir. 35. sz.), a melyeknél a folyamat nem két részre való hasadás, 



