152 MÜLLER-FÉLE C8Ö. 



éles határt nem látni (III. tábla, 37. ábra, cZilf), de ez csak egy 

 vagy két metszetre szorítkozik, nem minden ébrcnyben van így 

 jelen, s ha jelen van, a Wollf-féle csatorna hámfalának egyenet- 

 len alakja bizonyítja, hogy erősen zsugorodott készítmény fek- 

 szik előttünk (különösen chrómsavval kezeiteken fordul elő, s 

 ilyeneknek látszanak lenni Balfour és Sedgwick rajzai). Kissé 

 idősebb ébrényben a látszólagos összefüggés megszűnt, és az 

 elörenövö Müller-féle cső mindenütt éles határral bír az ősvese- 

 csatorna felé ; ha pedig ebből válnék le, akkor a Wolff-féle 

 csatorna egész v. legalább jelentékeny hosszában kellene a két 

 cső közötti összefüggésnek a nyomait találni. Ezek tekintetbe 

 vételével határozottan kizárható, hogy madaraknál és egyálta- 

 lán az összes atnnionos gerinczeseknél a Müller-féle csö tova- 

 növése közben elemeit a Wolff-féle csatornáhól merítené, mert 

 feltéve azt, hogy amaz összefüggés rendes volna, az oly rövid 

 darabra és kurta időre terjed, hogy a közben lehetetlen az elő- 

 renövő Müller-féle csőnek összes elemeit a Wolíf-féle csatorná- 

 ból merítenie. 



Kérdés tehát, hogy mi módon nő tova a Müller-féle cső, 

 vájjon megújulása közben elemeit saját hámsejtjeinek a szapo- 

 rulatából meríti-e, vagy pedig máshonnan, a minők lehetnének 

 — az ősvesecsatorna kizárásával — a kürtléczet borító magasabb 

 csirhám, vagy pedig a lécz állományában fekvő gömbölyded 

 mesodermális sejtek? 



FüRBiNGER (ir. 3ő. sz.) a Müller-féle csö növését szövet- 

 kiválás (kidiíferencziálás) útján magyarázta, a mi nem fejez- 

 het ki mást, mint hogy a cső az ősvese mesodermális szöveté- 

 ből a sejteknek kötegalakbani csoportosulása és hámsejtekké 

 való átalakulása által származik. — Más szerzők ezt a magya- 

 rázatot el nem fogadták, így különösen Balfour (ir. 6. sz.) 

 nyilatkozott ellene, utalva arra, hogy az előrenövő Müller-féle 

 cső csúcsa mindig éles határú a mesoderma ellenében, — s így 

 találtam én is (84. ábra, dM). Ugyanaz áll a kürtléczet borító 

 magasabb hengerhámról: a Müller-féle cső csúcsa egészen 

 kihegyesedik, de minden amnionosnál, különösen az e viszo- 

 nyokra tüzetesen megvizsgált reptiliáknál, azon eredményre ju- 

 tottara, hogy a cső sejtjei az összes környezet irányában éles kör- 

 vonallal bírnak, a tömör csúcs csak néhány metszetre terjed ki, 



