MÜLLER-rÉLE C8Ö. 155 



Milller-féle csö meghosszabbodása közben csak saját magából 

 vierítheti elemeit. Ez történhetuék akár iuterstitiális, akár appo- 

 sitionális utón ; az előbbi esetbeu csak a csúcsáu, az utóbbibau 

 az egész hosszábau fekvő sejtek szaporodása által. Pontosan 

 meghatározni, hogy a két lehetőség közül a növésnek melyik 

 módja van jelen, bajos ; — én azt hiszem, hogy az utóbbi. 

 Következtetem ezt részben a Müller-féle csőnek rendkívül lassú 

 tüvanövéséből ; így pl. tyúknál IV 2— 2 napig tart, mígaWolff- 

 féle test egész hosszára kiterjed (5. és 6. nap között), gyíknál 

 hetekig (Bkaun, ir. 15. sz., 182.1., szerint a pete lerakása után 

 a 18-ik napon kezd fejlődni, a 26-ik napon a Wolff-féle test- 

 nek még csak a felére terjed, és a kloakát csak a kibúvás előtt 

 én el) ; már pedig interstitiális úton való sejtszaporulatnál a 

 növésnek gyorsabban kellene bekövetkeznie. Ennél lényegesebb 

 bizonyíték az, hogy a csőnek vak végén találni azon közömbös 

 gömbölyded hámsejteket, a minőkhöz hasonlók egyéb mirigyek 

 V. mirigy kivezető csövek (pl. börmirigyek v. nyálmirigyek) fej- 

 lődésénél is a benövő hámkúp végén az aktív oszlási szerepet 

 viszik. Ama hámkúpban ugyanis a sejtek még gömbölyűek vagy 

 sokoldalúak, egyesek közülök nagyobbak és az oszlás tünemé- 

 nyeit mutatják. Közelebb állunk tehát a helyeshez, ha a Müller- 

 féle csőnek a kinövését a csúcsán bekövetkező biirjánozásából 

 vezetjük le, mintha az interstitiális növés mellett nyilatkozunk. 



Azon körülményből, hogy a Müller-féle cső előrenövése 

 közben a Wolff-féle csatorna irányát követi, és madarak meg 

 emlősöknél annak a szoros szomszédságában húzódik le : haj- 

 landó volna az ember az utóbbinak valamely útmutatói szere- 

 pet tulajdonítani. De hogy ez nem lehet lényeges befolyással 

 az irányra, bizonyítják a reptiliák, a melyeknél a Müller-féle 

 cső ébrényhelyzéke az ősvese felső részében távol fekszik a 

 Wolff-féle csatornától (Y. tábla, 62. 66. 69. ábrák), mindamel- 

 lett a distális irányban való tovanövésre megvan benne a 

 képesség. 



Bár a Müller-féle cső, fejlődését illetőleg hasonlít a 

 mirigykivezető csövekhez, a minthogy később tényleg egy mirigy- 

 nek (a petefészeknek) a kivezető csöve lesz : nem helyezhető 

 egyéb mirigykivezető csövekkel egy párhuzamba, már csak 

 azért sem, mert hámelemei nem a valódi hámcsírlevelekből 



