ir)8 MÜLLER-FÉLE C8Ö. 



81. sx., 381. 1.) a petevezetö csövek egyesüléséből származtatja a 

 hüvelyt és méhet ; hímekben a MüUer-féle csövek csöke vényéből lesz a 

 hím méh. — Mint látható, Tl\TaKF.-nek pontos ismeretei voltak az 

 ivai'szervek sorsáról, jóval pontosabbak, mint iiémely későbbi észlelő- 

 nek, pl. KoBEi.T-nek (ir. 54. sz.), a ki szerint a Müller-féle csőből csak 

 a petevezetö cső lesz, a hüvely és méh pedig nem. 



A pontosabb ismeretek a Müller-féle csövek sorsáról Leuckaut 

 és TiiiERscH-el kezdődtek meg, a kiknek észleteit azután Dohrv (ir. 

 25. 26. sz.), Gasser (ir. 38. 39. sz.), Kölliker (ir. 5íf. sz.) kibővítették. 

 Nézeteikre vizsgálataink leírásánál még vissza fogunk térni, e helyen 

 bevezetésül csak a főbb körvonalakra szorítkozunk. Thirrsch (ir. 114. 

 sz.) a Müller-féle csöveknek a Wolff-féle testen túl levő részét emlős- 

 ébrényekben harántmetszeteken vizsgálta meg, és felismerte azt, hogy 

 az általa felfedezett ivarhötegben (Greschlechtsstrang) bizonyos időben 

 négy hámcsö vaji jelen, a melyek közül a Müller-féle csövek egybe- 

 folyásából keletkezik a hüvely és a méh. - - Leückart (ir. 66. sz.) 

 felismerte azt is, hogy hímekben a dülmirigyöböl (vesicula prostatica) 

 a Müller-féle csövek distális részéből lesz, és nem a méhnek, hanem a 

 hüvelynek felel meg. — Dohrx (ir. 25. 26. sz.) sok emlős és embeii ébrényt 

 vizsgált meg, leírja a húgyivaröbölben fekvő kiemelkedést (ondódom- 

 bot), a melyen feljebb a Wolff-féle, lejebb a Müller-féle csövek nyílnak ; 

 azután megemlíti, hogy a Müller-féle csövek egyesülése (embernél a 2. 

 hó végén) a distális vége felett kezdődik meg, és innen terjed le- és 

 felfelé. Nézeteivel, valamint GissER-éval és KötLiKFR-ével, a kik közül 

 az első a Müller-féle csőnek fejlődését madaraknál és emlősöknál (disznó, 

 ))árány) a fejlődés sorrendje szerint vizsgálta meg, a későbbiekben lesz 

 alkalmunk megismerkedni. 



Ha a Müller-féle csö a Wolff-féle test egész hosszára 

 kiterjedett, előrenövő vége az ősvese folytatásában fekvő Wolff- 

 féle zsinegbe, innen az allantois feneke mögött fekvő ivarkö- 

 tegbe furakodik. Ez képezi azután a Müller-fele csőnek a h/ir- 

 madik darabját. Minthogy e helyeken oly benső viszonyban 

 van ama kötőszöveti részek átalakulásaihoz, hogy ezek nélkül 

 egymagában nem tárgyalható, ezek pedig a következő fejezet- 

 ben fognak előfordulni : azt, a mi a Müller-féle csövek harma- 

 dik darabjára vonatkozik, a Wolff-féle zsineggel és ivarköteg- 

 gel együtt a következő fejezetben fogjuk előadni. Hátramarad 

 tehát e hely számára a Müller-féle csövek első és második 

 (ősvesei) részének a fejtegetése. Ennek további kifejlődéséből 

 egyelőre csak a nőstényekre vonatkozó viszonyokra fogunk szo- 

 rítkozni, a melyeknél e cső későbbi kifejlődésére az ősvese 

 elcsenevészése és az ivarmirigy nincsenek befolyással. A hímé- 



