MÜLLER-rÉLE C8Ö. 161 



nyújtvány szabad szélén a Müller-féle cső {dM\ 65f<). Ez az egész 

 nyújtvány a Wolff-féle test külső oldalán, a kürtredö kötőszö- 

 vetének a megszaporodása és lemezalakban való kiemelkedése 

 által származott. így mutatkozik a "Wolff-féle test az ivarmi- 

 rigy-köldök közepének a tájékán. Feljebb (proximálfelé), a 

 Wolff-féle test felső végén (118. ábra), a Müller-féle cső (dM) 

 körüli kötőszövetet egy hátulról bemetsző barázda (fs) a leendő 

 széles méhszálag ébrényhelyzékétől már letagolta, és e barázda 

 felvonul a csőnek a hasüri nyilasáig (119. ábra,/5 között), úgy, 

 hogy e miatt e nyílás (dM) most az elcsenevészett Wolff-féle 

 test csökevényének (c W) a hátulsó felszínére jutott. Még feljebb 

 (120. ábra) a nyílás (dM) az ivarmirigy (bvj csúcsának a szom- 

 szédságában van elhelyezve. Hogy itt a nyílás szélét környező 

 ajkakból (fh) a kürtrojtok lesznek, azt az előadottak után nem 

 szükség különösen hangsúlyoznunk, valamint azt sem, hogy 

 miként jutott ezen ajkak belfelszinére a Müller-féle cső hasüri 

 nyilasában volt hengerhám, mely itt 28« magas. 



A fejlődés számot ad a kürtrojfoknak az ivarmirigyhez 

 való tartozásáról. Az ivarmirigy felső végén ugyanis a Wolff- 

 féle test, mely itt amúgy is keskenyebb volt (v. ö. III. tábla, 

 41. ábra), a 3-ik hónapban majd teljesen elcsenevészett (42. á. 

 c W) ; azért e helyen a Müller-féle cső proximális vége (ofub) 

 széles összefüggésbe jő az ivarmirigy (ov) csúcsával, s a kiemel- 

 kedő kürtrojtok mintegy az ivarmirigyen ülnek (VI. tábla, 

 119., 120. ábrák, fb). Idősebb ébrényekben (5 — 6. hónap) a 

 kürt proximális vége az ivarmirigytől kevéssé eltávozik (III. 

 tábla, 43. ábra, otub), a mi által közöttük a széles méhszálag- 

 nak proximális (később a medencze oldalfalán fekvő) része fejlő- 

 dött ki. Némelyike a rojtoknak azonban még ezután is össze- 

 gfüggésben marad a petefészek proximális végével és az ú. n. 

 petefészki rojttá (fimbria ovarica) lesz. A fejlődés menete mu- 

 tatja, hogy eleinte a rojtok mindnyájan petefészki rojtok voltak^ 

 és hogy a kifejlett egyénben található ilyen rojt egy ösiebb álla- 

 potot képvisel, mint a petefészek proximális (a levándorlás után 

 annak oldalsó) végéveli összefüggéstől magukat kiszabadított 

 t()bbi szabad rojtok. Ébrényekben a petefészek felszínét borító 

 heugerhám (csírhám) sokkal terjedelmesebb összefüggésben 

 van a Müller-féle cső hasüri nyilasát fedő hengerhámmal, mint 



M. TDD. AKAP. III. OSZT. KÜI-ÖS KIADVÁNVA. 1884. I. H 



