174 NŐSTÉNY IVARKÖTEG. 



is bekövetkezett már az ivarkötegben, és az ivarköteg a méhvé 

 átalakuló jellegzetes alakját elnyerte (olyan volt körülbelül, 

 mint a III. tábla, 42. ábráján), azért leirását mellékelni érde- 

 mesnek tartom. 



A medencze bemenetéből vett harántmetszeten (139. á. ; 

 92-ik metszet a Müller-féle cső distális végétől számítva), a méh 

 fenekének az alakja vastag falairól (fg ; 1 mm, v. és 1*7 mm. sz.) 

 már jól felismerhető ; mellül homorú, hátul domború a felszíne. 

 Ezt a fiatalabb ébrénynek hasonló tájékából vett átmetszeteivel 

 (v. ö. 125., 124. ábrák) összehasonlítva, megismerjük, hogy a méh 

 az ivarkötegnek felső részéből keletkezett, jelentékeny megvasta- 

 godás által. Benne a Müller-féle csövek átmetszetei (dM\ 290/< 

 V.) mutatkoznak, a melyek már egyesültek, de a hátulsó falon a 

 középvonalban benyúló sövény még jelzi a volt egyesülésnek a 

 helyét. Oldalvást a csövek kifelé húzódnak, hogy azután (proxi- 

 málisabb metszeteken) a AVolíf-féle zsinórok kötőszövetébe 

 lépjenek (v. ö. 140. ábrát, dM) ; a kifelé nyúló darabok képvi- 

 selik a kürtöknek méhbeli részét (pars uterina tubae). A Wolíf- 

 féle zsinórokban (140. ábra,/TF; 104. metszet), a melyekből 

 nőstény ébrényekben a méhszarvak és a kürtök egy része lesz, 

 most nemcsak a Müller-féle (dM)^ hanem a Wolff-féle csator- 

 nák (dW) hámcsövei is jelen vannak még, de az utóbbiak már 

 sorvadásnak induló szűkült állapotban. Minthogy pedig e 

 helyeken leánymagzatban a Wolff-féle csatornák egészen elcse- 

 nevésznek, és csak a Müller-féle csövek maradnak meg : ebből 

 azon nevezetes körülmény következik, hogy a WolíT-féle zsinórok, 

 tehát közvetve a Wolff-féle csatornák kötőszöveti fala a kürtök 

 és méh képezésére felhasználtatik. — Ábránkban (139. á.) a méhvé 

 átalakult ivarköteg oldalvást egy széles (0.4 mm.) híd útján {int) 

 öszszefüggésben van a medencze bemeneténél a húgyvezér {ur) 

 előtt fekvő lazább kötőszövettel, a mely lemezből később a méh 

 oldalszéleit a medencze oldalsó falaihoz rögzítő széles méhszá- 

 lag (lg. latum) lesz (III. tábla, 42. és 43. ábrákon a méhtől 

 oldalvást fekvő l.lat). Minthogy ez (t. i. a széles méhszálag) a 

 méhvel azonos éhrényhelyzékhöl (az ivarkötegből) keletkezik, mi 

 különös sincs abban, hogy a kifejlett egyénben nagyobb meny- 

 nyiségű sima izomszövetet tartalmaz. A saját petefészekszdlag 

 (Igt. ovarii proprium) és a görgeteg méhsznhgnak (Igt. rotundum 



