N Ö ST í; N V IV A U K (") 1' E . 17 7 



marad csak meg ; ez néha liosszabb, máskor ríWidolil) ; ki fe- 

 szítve a denevérszárnyat a világosság felé, jól látható, mint 

 veszi fel a hozzá körülbelül derékszögben fntó Wolff-féle csa- 

 tornák csökevényeit. Megeshetik azonban, hogy kivételes ese- 

 tekben hosszabb darab marad meg belőle, és akkor ennek, 

 miután eleinte az ivarköteg állományában feküdt, később a 

 Müller-féle cső mellett a méh és hüvely izomállományában kell 

 lefutnia, a széles méhszálag tapadása hosszában. Vége ily 

 esetekben a hüvelybemenetnél lesz, a húgyivaröbölben (vesti- 

 bulum vagináé), szorosan a szűzőr vagy maradványainak 

 (carunculae myrtiformes) két oldalán, sőt az sem lehetetlen, 

 hogy e helyen két szűk hámcső fordul elő, a melyek rövid v. 

 hosszabb lefutás után vakon végződnek a hüvely oldalsó falá- 

 nak az izomállományában. Hasonló eseteket az irodalomban 

 többet találunk feljegyezve. Ha egyes részeik e helyeken meg- 

 maradnak, a hüvely falában előforduló tömlős dagok (cysták) 

 keletkezésének a megfejtésére értékesíthetők. 



Érettebb magzatokban e's újszülöttekben Beigel (ir. .'>. sz.) 

 találta meg a méh e's hüvely falának állományában a WolíF-féle csa- 

 tornák csökeve'nyeit. — Nemre'g Kocks (ir. 55. sz.) a felnőtt nők nagy 

 számában (kb. 80**/q), a húgycsönyilás hátulsó szélén jobbra és balra, 

 vagy csak az egyik oldalon, a nyálkahártyán elrejtett két nyílást 

 talált, a melyekbe 1 mm. vastag kutaszt 0"5 — 2 cm.-re be tudott 

 vezetni, s a melyeket hajlandó a WolfiF-féle csatornák csökevényeinek : 

 durványos Gartner-féle csöveknek tartani. — Ámbár fejlődéstani ada- 

 tok a WolfF-féle csatornák végleges megmaradását illetőleg nőkben 

 még hiányoznak (idősebb leánymagzatokat nem vizsgáltam meg), Kocks 

 nézetéhez azért csatlakozom, mert a WolfF-féle csatornáknak, ha distá- 

 lis végükből valami megmarad, csakugyan a húgyivai-öbölből keletke- 

 zett hüvelytornáczba (vestibulum vagináé) kell nyílniok. A viszonyoknak 

 ugyanis mind a két ivarban egyformáknak kell lenniök, azaz, ha a 

 hímekben a Wolff-féle csatornák a hűgyivarcsatornai dombon a húgy- 

 ivai'öbölbe nyílnak, ez nem lehet máskép a nőstényekben sem. Minthogy 

 pedig ezeknél a hűgyivarcsatornai dombból a szüzör lesz, a Gartner- 

 féle csövek csökevényeinek a szüzőr (vagy maradványainak) oldalfalain 

 kell nyílniok a hüvelytornáczba, — ez pedig Kocks eseteiben csakugyan 

 így volt. 



Sajátszerű viszonyokat láttam a Gartner-féle csöveket illetőleg, 

 Thaxhoffer tnr. barátom intézetéből keményítve kapott 7'5cm. hosszú 

 (petefészkéről az ivar már felismerhető volt) nőstény hityaéhrénijen (V. t., 

 102 — 108. ábrák). Az ivarköteg felső részében (102. ábra, 1. metszet), 

 a méhfodrok (mt) rögzítik a 0"6 mm. \^. és 0*3 mm. sz. ivarköteget (fy) a 

 jr. Trn. akad. iii ov;zr. kí'i.ííx kivovánva. 1884. i. 12 



