178 NŐSTÉNY IVARKÖTEG. 



jnedenczefalakhoz ; a mehve erősödött ivarkötegbeu (fg) a középvonalhoz 

 közelebb látjuk a két szűkebb MüUer-féle csövet (dM'^ 4:5 fi), oldalvást a 

 WolflF-féle csatornákat (dW; 55fi). — Valamivel lejebb (103. á., 9-ik 

 metszet) a Miiller-fele csövek már egyesültek a középvonalban (dM), 

 de átmetszetük még kerek, a mi arra mutat, hogy még a leendő méh 

 tájékában vagyunk. — Egy jó darabbal lejebb (104. ábra, 120. met- 

 szet), a húgyivarcsatonia Ciug) mögött fekvő O'ö mm. átm. ivarkötegben 

 (ff/) az egyesült Müller-féle cső (dM; 200u v., 100/< sz.) haránt ellipti- 

 kus átmetszetü volt, jeléül, hogy itt már a leendő hüvely van előttünk ; 

 ez előtt feküdtek a Wolíf-féle csatornák (dW; 80^). — Később (lOő. 

 ábra, 126. metszet) a Wolff-féle csatornák (dWJ hámfala vastagabb 

 (160 és 80jm) s laphámból álló lett. — Nemsokára azután (a 126. 

 metszettől lefelé) az ivarcsatorna előtt a WolíF-féle csatornák distális 

 végei egy félholdalakú, haránt fekvésű lapos (80 és 400jU) zacskóvá 

 egyesültek (106., 107. ábrák, dW, 130. és 132. metszetek), a mely 

 végre (108. ábra, 138. metszet) egy közös nyílás útján (dWj a húgy- 

 i varöböl hátulsó falába nyílt; a zacskó hossza 12 metszetre terjedett a 

 felső végétől, tehát egészben véve nem hosszú. A Müller-féle cső (dM ; 

 lOOw) a zacskó hátulsó homorú falán vonult le, lejebb háromoldalú 

 lett (106. á., 130. metszet), azután vakon végződött (107. á., 130. met- 

 szet), tehát még sem a húgyj varöbölbe, sem ama zacskóba be nem nyílt. 



Ezen sajátszerű tömlő jelentőségének a pontos kidcrítéséi-e fiata- 

 labb és idősebb ébrényeket kellene vizsgálat alá venni, a minőkkel ez 

 idő szermt nem rendelkezek. Hasonló korú (7'5 cm. hosszú) hím ébré- 

 nyekben a tömlőből mi sem volt jelen. — A lehetőségeket tekintve, 

 keletkezhetnék a tömlő a húgyivaröbölböl kitüremlés által ; de ez 

 kevésbbé valószínű, mint az, hogy a VYolíF-féle csatornák distális végei- 

 nek egyesüléséből lett. Hogy ezek ily egyesülésre képesek, azt később 

 a nyulaknál fogjuk látni, de ezeknél ilyesmi nem a nőstényekben, hanem 

 a hímekben lép föl. Minthogy kifejlett nőstény kutyákban hasonló 

 tömlőnek nyomait nem találtam : vagy azt kell következtetnem, hogy e 

 zacskó később (7'ő cm.-eseknél idősebbeknél) a Wolff-féle csatornákkal 

 együtt egészen elpusztul, — vagy azt, hogy megmarad s csak a felette 

 fekvő különálló Wolff-féle csatornák sorvadnak el. Tekintve e képlet- 

 nek ezen már idősebb ébrényben való előfordulását, nem tartom való- 

 színűnek, hogy e terjedelmes tömlő elpusztulna, hanem valóbbszinű az, 

 hogy később a Müller-féle cső distális vége belenyílik s akkor az egész 

 tömlő a hüvelybemenet körüli tájékká alakul át. így vohia eset arra, 

 hogy a Wolff-fele csatornák distális végének hámfala is hozzájárul a 

 női ivarcsatorna egy részének a képezéséhez, mert, hogy a kötőszöveti 

 fala abban csakugyan részt vehet, azt a Wolff-féle zsinóroknak az 

 iviarcsatorna izomfalává való átalakulása eléggé bizonyítja (v. ö. 1 74. 1.). 

 Ha hypotézisom alaposnak fog bebizonyulni, akkor a nőstény kutyában 

 előforduló ezen viszony egy ellenképe volna a hím nyúlban található- 

 nak (1. később), a hol a páratlan oaidóhólyag képezéséliez a Müllcr'^fele 



