180 NŐSTÉNY IVARKÖTEG. 



mai egészen megtöltött (hy). Feljebb a hüvely (dM) a tág (80 és 

 140|m) alakjáról jól felismerhető (9 7 — 9 9. ábrákon 150;t< v., hámja 

 a keményítő folyadék hatása miatt kissé elemelődött és redőkbe 

 szedödött). E korban megkezdődött már a Wolíf-féle csatornák 

 elsorvadása is, amely a nyúlban a distális végükön mdul meg, 

 amit abból következtetek, mert a hüvely bemeneténél és innen 

 kezdve felfelé 44 metszeten belőlük mi sem volt jelen (101 — 

 99 ábrák), holott ezek fiatalabb nyúlébrények nőstényeiben a 

 MüUer-féle csövek distális végén túlterjednek. Csak a leendő 

 hüvelybemenettől számított 45-ik metszeten (98. á.) léptek fel a 

 tömör Wolff-féle csatornák csökevényei egy kis duzzanattal (d W\ 

 32 és 60«), szorosan a hüvely hámjának fcZilf} oldalsó fala mellett, 

 tőle vékony kötőszövetsövény által elválasztva ; azután fentebbi 

 metszeteken (97. 96. á.) megvékonyodva két hámpont (dW\, 16jm) 

 képében a hüvely mellső fala elé helyeződtek, mely helyzetben 

 és alakban folytatódtak felfelé az ivarkötegbeu, mindinkább 

 távolabb helyeződve a hüvely hámjától.— Idősebb példányokban 

 (8- — 9 cm.) a Wolíf-féle csatornáknak nyomát az ivarkötegben 

 nem találtam, azért LANGENBACHER-rel (ir. 62. sz.) kétségbe 

 vonom, hogy azon képletek, amelyeket Arloing a kifejlett 

 nyúlban Grartner-féle csöveknek tartott, csakugyan azok voltak. 



A közös Müller-féle cső végnyilását illetőleg, nem min- 

 den emlősben egyformák a viszonyok. Embernél e vak vég, 

 valamint a leendő kihasadás a húgyivaröbölbe épen a Wolft- 

 féle csatornák benyilási helye között vau, nyulaknál egy kissé 

 magasabban, disznónál lejebb. 5^ — 6 cm. hosszú disznóébrények 

 idevonatkozó tájékából vett hosszmetszetein (Y. tábla, 95. 

 ábra), az ivarkötegben (fg) látjuk valamivel magasabban a 

 Wolff-féle csatornák (dW) egyikének a végét megmetszve, 

 tágan nyílva a húgyivaröböl {sug) hátulsó falán ; alatta van a 

 Müller-féle csőnek (dM) mellfelé görbülő vége (%-nél), mely 

 a húgyivaröböl hátulsó falán a hám szomszédságában most 

 még vakon végződik. 



Ivarköteggel csak az emlősállatok bírnak, azért a Mül- 

 ler-féle csövek distális végei csak ezekben forrhatnak össze 

 egy közös ivarcsatorna végdarabjává. A többiekben a Wolíi- 

 féle zsinórokon túl az ivarcsövek a farki vég kötőszövetében 

 külön futnak a kloaka felé, és distális végeik egymással nem 



