1H8 NÖSTKNY IVAKKÖTKG. 



nyílással szájadzhatik a húgyivarcsatornába. Hogy az újoiniau kelet- 

 kezett páratlan zacskónak mi a feladata, biztosan a zoológok meg nem 

 tudják ; tény az, hogy a méhben bizonyos fokig kifejlett ébrények utóbb 

 beléje jutnak. 



Mindezen átalakulások közben a húgy vezérek megtartják eredeti 

 benyilási bel} ükét az ivarcsatornáktól mediálfelé, s itten feküsznek didel- 

 phys-nél a görbülő hüvelyek által képezett hurokban ; a többi erszénye- 

 seknél a páratlan hüvelyzacskó kifejlődése után az eredeti oldalsó és az 

 űj kinövés által keletkezett közepetti hüvely közötti hézagot használják 

 fel az áthaladásra. Tehát a kifejlett példányokban a húgyvezérek a hüve- 

 lyeknek (a nem egyesült Müller-féle csöveknek) a mecUális oldalán, ellenben 

 a középső hüvelydarabnak a külső oldalán vonulnak el. Minthogy pedig 

 a többi emlősöknél az egyesült Müller-féle csöveknek a hiilsö oldalán 

 mennek a húgyhólyaghoz, ebből azt a következtetést lehetne vonni, 

 hogy a magasabb rangú emlősöknek (páratlan) hüvelye, az erszénye- 

 seknek nem az oldalsó, hanem a közepetti hüvelyével homológ, mert ettől 

 fekszik oldalvást a húgy vezér úgy, mint a magasabb geriuczesekben. 

 Akkor azután a magasabb rangú emlősök hüvelye az ősöknél volt 

 Müller-féle csöveknek meggörbülése után a görbült szárból líjonnan 

 kinőtt, és a húgyivaröböllel másodlagosan összeköttetésbe lépett hámcsö- 

 vekből keletkezett volna. Az ilyen nézetet azonban csak akkor vol- 

 nánk jogosítva felállítani, ha a magasabb rangúak fejlődése közben az 

 oldalsó hüvelyrészeknek némi elsorvadási nyomait találnánk, vagy ha 

 ezt nem, legalább az erszényesek között volnának példányok elcsenevé- 

 szett oldalsó hüvelydarabokkal. Minthogy azonban az ilyesmi elő nem 

 fordul, meg kell maradnunk ama nézet mellett, hogy a magasabb rangii 

 emlősöknek páratlan hüvelye mégis homológ az erszényesek oldals<'t 

 hüvelyeivel, és ezen hüvelyrészeknek megfelelő Müller-fele csődarabok 

 egybefolyásából keletkezett. A húgyvezéreknek különféle benyilási 

 módja egy másodlagos jelentőségű külömbözet (cenogenesis, Haeckki, 

 szerint), a melynek a Müller-féle csövek külső oldalára való helyező- 

 dését magasabb rangú emlősöknél a páratlanná alakult hüvely feltéte- 

 lezi. Az embernél és a magasabb rangú emlősöknél a Wolff-féle csator- 

 nából kinőtt Kupffer-féle vesecsö bizonj^os időben a Wolff-féle csator- 

 nának a külső oldalán húzódott el (v. ö. 129. 1.); ha feltételezzük azt 

 (pedig nem lehet máskép), hogy erszényeseknél ugyanaz (t. i. a vesecsö) 

 a Wolff-féle csatornának a mediális oldalára vonul, megfejthetővé lesz 

 a húgyvezéreknek a páratlan hüvelydarabok mediális oldalán való elha- 

 ladása, illetőleg a velük való keresztezésük, mielőtt a húgyhólyagba 

 nyílnának. 



Rágcsálóknál csak a leendő hüvelyre terjed ki a Müller- 

 féle csövek egyesülése, a méh kettős marad (uterus duplex) 

 s két méhszáj van ; a kettős méhnek az alsó része az ivarköteg 

 felső részéből lett, azért kívülről egy közös csőnek látszik. Pél- 



