in8 HÍM IVARKÖTEG. 



A L.\NfiKK-tól loírt esotben a (lülmirigy felső vi-getől (ígv kb. 8 

 cin. hoö.szú izmos cső terjedett felfele a húgyhólyag feneke mögött, s fe- 

 lül a méhszarvakhoz hasonló 2 cm. hosszú szárra oszlott. Alsó keske- 

 nyebb vége az ondóelvezetö cde'nyek tágult végrdszevel együtt egy 

 sima izomrostokból álló közös tömegben feküdt. Az ivarcsö belső fel- 

 színe az alsó darabban sima, a felsőben ránczos, mirigyekkel volt el- 

 látva ; az utóbbi tehát a méhnek, az előbbi a hüvelynek felel meg. A 

 méhszarvakhoz hasonlító csúcsoktól a kürtöknek megfelelő csöves, az- 

 után tömör fonalak mentek el s az ondóelvezetö ede'ny szomszédságá- 

 ban a liashártyának egy fodoralakú kettőzetébe beágyazva, a hasüreg- 

 ben fekvő herékig (kryptorchismus) voltak követhetők. Az ondóhólyagok 

 kicsinyek. 



Mindezen rejtélyesnek látszó viszonyok a fejlődéstan , igénybevé- 

 telével egészen természetszerííeknek tíímaek fel. A férfiak ivai'csatornája 

 (méhe és hüvelye) ugyanazon okokból, mint fentebb említettük, fekszik 

 a húgyhólyag fenekén, a kürt pedig azért követi az ondóelvezetö 

 edényt, mert a Müller-féle csövek a WolfiF-féle csatornákkal együtt a 

 AVoIff-féle zsinórok kötőszövetében feküdtek. Hímben a Müller-félc csö- 

 vek e darabjának el kellc sorvadnia ; de ha megmarad, követi az ondó- 

 elv^ezető edényeket egész a mellékhei'éig (Wolíf-féle testig). Ily esetekben 

 az ondóelvezető edényeket a hasfalak hátulsó felszínéhez rögzítő has- 

 hártyakettőzetek megfelelnek a leánymagzatok denevérszárnyának : 

 mind a kettő a Wolff-féle zsinórokat a hátulsó hasfalakhoz rögzítő fodor- 

 alakú kötőszövetből lett (megfelel a 148a ábrában mv-nek). 



Idevágó más eseteket említenek még : RftMv (ir. 8'). sz.) <'s 

 Ba,rth (ir. 8. sz.). Mindkét esetben (az egyikben egy 6 éves fiúnál), a 

 jobboldali Müller-féle cső hengeres csatorna képében fentartotta magát ; 

 fenn a mellékvesék tájékán kis tömlők (valószínűleg a Wolff-féle testek 

 maradványai) szomszédságában vakon kezdődtek s alul szonda- vastagság- 

 ban a dülmii'igyöbölbe mentek át ; a cső belsejét sima nyálkahártya borí- 

 totta. — Gasskr (ir. 4:i. sz.) egy a születés után elhalt fiú ondózsinór- 

 jában az ondóelvezető edényhez hasonló, de kisebb csövet talált, mely 

 a mellékhere tömegéből kiindulva, az ondózsinórban felment a belső lá- 

 gyékgyürüig, itt az oudóvezértől elvált s az ondóedények kíséretében a 

 nagj' medenczéu át felfelé voimlt, a hol a hátulsó medenczeizület tájé- 

 kán elveszett. Gasskk ezt a Müller-féle cső maradványának tartja. — 

 KÖL1.1KEH (Grundriss der Entwkgg., 2. Aufl. 1884., S. 426.) egy 4 hó- 

 napos ébrényben a here egész hosszában megtalálta a Müller-féle csö- 

 vet, s azt hiszi, hogy belőle több marad meg, mint a mennyit ezideig 

 állítottak. 



Emlősállatoknál a Müller-féle cső distális végének el- 

 sorvadási viszonyait illetőleg igen változó állapotokat talá- 

 lunk. Némelyeknél egészen hasonló a folyamat, mint az ember- 

 nél, másoknál több marad meg a Müller-féle cső distális végé- 



