Az ismeretek jelen állása az ivarmirigyekről. 



Ivármirigyről akkor lehet szó, ha az ébrényhelyzékét 

 képező sejtek egy különálló test képezésére elegendő mennyisé- 

 gűek lettek, a mikor az ösveséuek a mediális oldalán a hashár- 

 tyahámtól fedett hosszanti mesoderma-lécz kezd kiemelkedni, 

 oly időben, midőn az ébrény az első fejlődési szakain már túl- 

 van (III. tábla, 38 — 40. ábra, íjh ; IV. tábla, 45. ábra, ^fZs; 

 emberi ébrényekben a 6-ik hétben, Kölliker). A mirigy legelső 

 ébrényhelyzéke azonban ennél jóval korábbi keletű, s visszakö- 

 vethető azon időig, a midőn a középlemezek állományának 

 megszaporodása által a zsigerüreg mediális zugán kifejlődött 

 a kiemelkedő húgyivardomb (I. tábla, 13. ábra, tug). Ennek a 

 főérhez (aó) közelebb-eső alsó darabja (<?s), mely a bélcső kifej- 

 lődésével a főér és a bélfodor gyökere által képezett zugba jut 

 (16. ábra, ^s), teszi az ivarmirigynek a legelső ébrényhelyzékét, 

 állva kissé megerősödött hashártyahámból, s alatta a bélfodor 

 gyökerétől élesen el nem választott sejtszövetből, a mit ivar- 

 mirigy-hlastémának nevezhetünk. Ez utóbbi gömbölyded alakú 

 közömbös sejtekből áll, hasonlókból azokhoz, a melyek a húgy- 

 ivardombnak a háti (húgyszervi) részében vannak (v. ö. 40 1.). 

 Tehát hashártyahám és kevés közömbös sejtszövet teszik az 

 ivarmirigynek a legkorábbi ébrényhelyzékét ; ezeknek megsza- 

 porodása által keletkezik az ivarlécz (stria germinativa, Ge- 

 schlechtsleiste), s ebben a különféle ivarra jelleges hám- 

 képletek. 



Mint a húgyivarrendszer többi részénél, úgy az ivarmiri- 

 gyek fejlődésében is a fontosabb szerepet a hámok viszik. Abban 

 is nagy a megegyezés a kétféle rendszer között, hogy az ivar- 

 mirigyekben később előforduló hámok nem mind a legelső éb- 



