•224 ISMERETEK AZ IVARMIRIGYEKRÖL. 



megnagyobbodnak, de ezek nem lesznek petékké (WALotyKit ellen), ha- 

 nem egyszerűen inegnagyoljbodoít hámsejtek; már a 8-dik nap után 

 ilj'eneket nem látni, a miből következtethető, hogj^ azok oszlás által 

 szaporodva, a többiekhez hasonlóak lettek. Az ő-ik napon a kiemelkedő 

 ivai'domb és az ősvese között üvegek és véredények lépnek fel, a mi 

 által a kettő közötti hat'ár éles lesz. Ezen elkülönítés azt bizonyítja, 

 hogy a petefészek a hashártyának egy részéből keletkezik, mert áll a 

 hashártya sejtborítékával összefüggő hámrétegből és ez alatt a hashár- 

 tya kötőszövetrétegének a folytatásából. A 7-ik napon a hengeres hám- 

 sejtek alatt gömbölydedek is feküsznek, melyek igen hasonlítanak a 

 váTz sejtjeihez, azért gyakran lehetetlen megmondani, hogy hol a határ 

 a hám felé. A Bornmaupt részéről a vázban leírt sejtkötegeket (1. alább) 

 BoRSKMKow finom véredények hálózatának tartotta. Az ivart a 6-dik 

 nap második felében lehet fölismerni, a midőn a bal ivarmirigy széles- 

 ségben és hosszixságbau túltesz a jobboldalin s hámja kétszer vastagabb. 

 — Mindezeket a később leírandókkal egybevetve, látható, hogy Bou- 

 SENKow a hámoknak az alatta levő váz ellenében való csekély fokií elkülií- 

 nítését illetőleg helyesen ití'lt, de ezen állítás értékét másrészt kisebltí- 

 tette az által, hogy a felületes hámrétegnek a petesejtek képezésébeu 

 való résztvételét tagadta. 



BoHNHAUPT (ir. 11. sz.) jeles értekezésében helyes adatok foglal- 

 tatnak az ivarmirigyekröl is, bár főfeladata tyúkébrényben az ősve- 

 sék megvizsgálására irányult (v. ö. 73. 1.). Nézetei az ivarmirigyekW>l 

 jóval pontosabbak, inint sok utánna következett szerzőé, mert az 

 ivarmirigykötegeket (1. alább) ő ismerte fel először helyesen, bár azok 

 sorsa iránt nőstényekben nem volt tisztában. Mindenekelőtt tagadja a 

 fejlődésbeli összefüggést az ősvese és az ivarmirigy között, mert a zsi- 

 gerüreg mediális oldalán kiemelkedő ivardombot emettől egy erős visszér 

 választja el. A csirhámot egyszerűen megvastagodott hashártyahánnuik 

 tartja s az egész ivarmirigyet a hashártya rétegeiből származtatja. Az 

 n^ik napon a csirhám megvastagszik s benne egyesei a sejteknek igen 

 megnagyobbodnak ; ugyanekkor, de még jobban a 6. napon, sejlhötegek In- 

 na rlietök fel a vázban (azonosak a mi»ivarmirigykötegeinkkel«,v.ö. alább). 

 ()sszefüggést ezen sejtkötegek s az ivarmirigyet borító hám között nem 

 v()lt képes fölismerni, de hajlandó a kötegeket a hámból szái-niaztatni, 

 mert kifejlődésükkel arányban a hámboríték vastagsága fogy ; tény az, 

 hogy a sejthötegek oz ősvesecsövek részéről nem keletkeznek, mert azokkal 

 össze nem függenek. A felületes hámrétegnek tömlőalakii beburjánozá- 

 sait tyúknál csak a 11 -ik nap után látta; a benőtt hámfolytatá.<ok 

 azután átalakulnak a Pt-LÜGEE-től leírt tömlőkké ; 1 3 napos tyúkébré- 

 nyen leírja az ivarhámmal beburjánozó petéket, a midőn a sejtkötegek 

 (nőstényekben) elsorvadnak. Hímekben a sejtkötegek kanyargósak lesz- 

 nek, a 8-ik naptól kezdve a kötegközti kötőszövetnek megszaporodása 

 által egymástól távolabb jutnak : végre a kötegek sejtjei hengeres ala- 

 kot öltve, az ondóesatoiniákat képezik. A Wolff-féle test c.'íöveinek ma- 



