ISMERETEK AZ IVARMIRIGYEKRÖL. 225 



i'adváiiyakép a petefészek köldökébe jutott csatornarendszerről is tesz 

 BoRNHAüPT említést, de erről nem tudja megmondani, hogy mi a jelen- 

 tősége, később tönkre meg}- vagy tovafejlödik-e, — az előbbit valóbb- 

 szinünek tartja. 



Következett 1870-ben Waldeyer alapvető munkája a petefé- 

 szekről és a petékről (ir. 119. sz.). A mit Boenhacpt és Pflügkr csak 

 gyanítottak, hogy t. i. a petefészek hámelemei a felszínről való bebur- 

 jánozás által jutnak beléje, azt Waldeyer bebizonyította és bővebben 

 kifejtette (első közleménye erről már 1867-ből való, i. m. 10. 1.); lépés- 

 ről lépésre nyomozta visszafelé az ivarmirigyek keletkezését, míg a leg- 

 korábbi fejlődési szakokhoz, az ivarmirigynek a kiválasztó készülékkel 

 közös ébrényhelyzékéig jutott. Hogy az ivar készülék hámelemeinek ke- 

 letkezését a mesodermális eredésü Remak-féle középlemezekben meg- 

 fejtse, Waldeyer visszamegy egész a tengely kötegig, a mely az ekto- 

 és entodermával való összefüggése miatt hámelemeket is tartalmaz. Fiatal 

 ébrényekben a középlemeznek a zsigerüreggel határos része oldalvást 

 kidomborodván, lesz az ivartájékká (regio germiuativa), az oldalleme- 

 zekbe áthajló többi részök a nyirktájékhá (regio lymphatica) ; az előbbin 

 a felületes hengeres sejtréteg legfontosabb viszonyban van a petefészek 

 képezéséhez, a nyirktájékon a hengersejtek elsorvadása után a savós 

 üi-eg lapos sejtboritéka lép fel. Az ivartájék kiemelkedvén, lesz a csir- 

 domhbá (Keimhügel) : az ivarmirigyek ébrényhelyzékévé. a rajta levő 

 hengerhám a csirhámmá (Keimepithel). Ebben egyes sejtek igen korán 

 (tyúkébrényben a 4 — 5. napon) megnagyobbodnak {öspeték, Primor- 

 dialeier) és képviselik nőstényekben a petefej iődés legelső szakait ; hí- 

 mekben az őspetéknek nincs jelentőségűk és nemsokára elsorvadnak. 

 Az őspeték a csirhám szomizéd sejtjeivel együtt tömör bimbók képében 

 benőnek a petefészek vázába, tyúknál legélénkebben a költés 12 — 14- 

 dik napján. A benövésnél nemcsak a felületes hámok viszik a tevőleges 

 szerepet, hanem ahhoz hozzájárul a váz kéregállományának a burjáno- 

 zása is, a kettő egymást keresztülnövi s ez által a felületes hámból 

 gömbalakú hámtömegek ú. n. petegomolyok (Eiballen) jutnak be a pete- 

 fészek kéregvázába, a melyek később (30^ — 32 hetes leánymagzatok- 

 bau) megnyúlás által tömlöalakúak lesznek. Megelőzőleg ezek hesheny 

 nyak útján egy ideig a csirhámmal közvetlen összefüggéshen voltak. A 

 tömlők mindegyikének belsejében a csirhámnak egy vagy két megna- 

 gyobbodott öspetéje fekszik, környezőé mindjárt eleve a leendő tmzöháin- 

 sejtektöl. Újszülöttekben nagy mennyiségben fordulnak elő az ily Pflü- 

 ger-féle tömlők, azért a petefészek a 9-ik hónaptól a születés utánig csö- 

 ves szerkezetű. Leánymagzatokban a születés után nem burjánoznak 

 be többé a csirhám i-észéről kötegek, de emlősöknél ez később is előfor- 

 dul (^4 — ^2 ^^^^ kutyánál, sőt nyulaknál még felnőtt állapotban is 

 jól látni az ivarháni bimbóit), csakhogy az ilyen későn fejlett tömlők 

 petéket rendesen már nem tartalmaznak. A felszínről kiinduló palaczk- 

 alakú hámbui'jánozások aránylag rövidek, nem állanak függélyesen a 



M, TUD. AKAD. III. OSZT. KÜLÖN KIADVÁNYA. 1884. I. 15 



