228 ISMERETEK AZ IVARMIRIGYEKRÖL. 



(megegyezés Wai oEVER-rel). A benövő öspeték az ivarmirigy vázában 

 korán kifejlődött durva sejtkötegekbe jutnak, a melyeket Braun szel- 

 vénylcötegekneh (Segmentalstrange) mond, az^rt, mert a szelvéuycsövek- 

 nek (ősvesecsöveknek) a szái-mazékai, bár nagyobb számúak, mint a 

 szelvények ; annyi szelvenyköteg van, a hány Malpighi-féle gomoly fek- 

 szik az ősvesében az ivarmirigy alapján. Gyíknál (lac. agilis) a szel- 

 vénykötegek 10^ — 13 mm. hosszú ébre'nyekben (a fejtetőtől a végbeiig 

 mérve; kb. 10 naposak) kezdenek mutatkozni, de ezen állatnál nem éles 

 határúak, ellenben kigyóknál (anguis fragilis) és platydactylus facetanus- 

 nál határaik élesen kiválnak az ivarmirigyek vázából, s a platydactylus-nál 

 határozottan látható az összefüggésök a Malpighi-féle gomoly hámtok- 

 jával is. Ebből azt következteti Braun, hogy a szelvényhötegek nem egye- 

 bek, mint oz ösvese Malpighi-féle gomolyoinah hámfalából burjánozás 

 által Iceletkezetf sejtgevendáh, a melyek térdalakú liajlás után az ivarmi- 

 rigy állományába benőnek, a vázat a helyéből majd egészen kiszorít- 

 ják, később kanyarodnak, oszlanak s a mirigy alapján előre meg hátra 

 nyujtváuyokat küldenek ; a sejtkötegeket még az ősvesében benne egy 

 lemezalakú közös köteg köti össze (Hauptzellenstraug), a mely fekvé- 

 sére nézve megfelel a hímek herereczéjének (rete testis). Ha az ivarmi- 

 rigy vázába benőtt szelvénykötegek elérték a megvastagodott hashár- 

 tyahámot (őspetepámát), akkor azzal oly bensőleg egyesülnek^ hogy a 

 határ közöttük eltűnik : a Mm és a szelve nykütegek sejtjei egymást teljesen 

 átnövik, minek következtében a csirhám egyes clemd (őspeték) a szel- 

 vénykötegekbc jutnak, oda bevándorolnak. Vájjon ez a csirhám többi 

 sejtjeiről is áll-e, Braun nem tudja megmondani, — ha igen, úgy min- 

 denesetre kevés részesül e sorsban. Az őspetékuek benövése egyfor- 

 mán lép föl minden ébrényben, tehát leendő hímekben is vándorolnak 

 be a szelvénykötegekbe az őspetékkel egyenértékű nagyobb ivarsejtek, 

 s ezek valószínűleg az ondószálacsok képezésével vannak megbízva 

 (spermatoblasta). Ez ideig az ébrény közömbös nemű volt, mostantól 

 kezdve azonban föllép az ivari külömbözet : hímeknél a szelvényköte- 

 gek, nőstényeknél az őspeték jutnak érvényre. Hímeknél ugyaais a szel- 

 vénykötegekben üregek lépnek fel, a mi által az ivari külömbözet kife- 

 jezést nyert, mert ilyesmi (üregképződés) csak a hímeknél történik. 

 Ezeknél a szelvénykötegek distális végén az összefüggés az őspetepárna 

 sejtjeivel megszűnik, mire az utóbbi vastagságban fogy s a savós borí- 

 ték hámjává lesz. így a szelvénykötegekből oszlás és a sejteknek suga- 

 ras irányban rendezkedése által a herecsatornák keletkeztek, a melyek 

 e szerint származékai az ősvesecsöveknek, mert azok Malpighi-féle tes- 

 tecseinek a hámjából keletkeztek. De csak a proximális 2 — 3 szelvény- 

 köteg tartja meg az összefüggést az ősvesecsövekkel s lesz az ondóki- 

 vezetö csövekké ; a többieknek összekötő darabjai a herefodorban 

 elcsenevésznek. — Nőstényekben a szelvény kötegeknek nincs szerepök, 

 maradványaik idősebb reptilia-ébrényekben apró sejthalmazok képében 

 a petefészek köldökénél feküsznek, azután egészen elcsenevésznek <'» 



