ISMERETEK AZ IVAUMIRIGYEKRÖL. 233 



Azonban ez nem marad így, mert a váz része'rÖl nyujtványok nőnek a 

 kötegek köze s azokat petegomolyokká (Eiballen) tagolják le, a me- 

 lyekben a liizépsö mcgnnfjyohhodott sejt petévé less , a kéregállomómj 

 lapos sejtjei tiiszőhámokká. De nem mindenütt keletkeznek a kötegek- 

 ből tüszök. Először is nem fejlödnek olyanok a velöállományban fekvő 

 kötegekből, s ezekről gondolja Schulin, hogy azonosak Köllikek azon 

 velőkötegeivel, a melyekről ez utóbbi azt hitte, hogy az ősvesecsövek 

 csökeve'nyei részéről nőnek be az ivarmirigybe. Másre'szt nem fejlödnek 

 peték leánymagzatoknál (egy e'veseknél jól látni) a csirhámot a Pflüger- 

 féle tömlők nyakával összekötő darabokban ; a tömlők nyakának meg- 

 szakadása a csirhámmal valósziníüeg az ott fekvő hámok elfajulása 

 után következik be. Apró emlősállatokat illetőleg osztja Schdlin, 

 Kapff- e's Bii-FooR-nak azon állítását, hogy az óspeték fejlődése neia a 

 csirhámJHiii iaáid meg, hanem a henött tömlőkben, s innen terjed a csir- 

 hám fele', iigy, hogy később az utóbbiban is gazdagon föllépnek. A pe- 

 tefészek köldökében fekvő, hengersejtekkel borított hámcsöveket s köte- 

 geket Schulin is látta (40 cm. hosszú és 2 hetes borjúknál), de azokról 

 nem osztja Köllikeb azon nézetét, hogy az ősvesecsövek részéről nőttek oda, 

 mert azokkal sohasem látta összefüggésben, hanem helybeli kidifferen- 

 cziálás által gondolja keletkezetteknek ; a hergersejtek csőhalmaza talán 

 homológ a here Highmor-fele testével, mint azt már Balbiani is mon- 

 dotta. E csövek megmaradnak a köldökben, s nincs viszonyuk a pete- 

 fészek velőállományában fellépő sejtkötegekhez, a mely utóbbiak Sciiu- 

 ui\-nak már emiitett nézete szerint nem egyebek, mint a burjánzott csir- 

 la'unsejteknek a velővázba jutott pete-nélküli folytatásai. Nem osztja tehát 

 KöLLiKER nézetét ezeknek feladatáról a tüszőhámok képezésében, ha- 

 nem későbbi átalakulásukat illetőleg egészben véve a Balfour részéről 

 módosított Waldeyer-féle nézethez csatlakozik. A herecsövek fejlődését 

 illetőleg sem osztja Waldeyer nézetét, mert ez esetben a petefészek 

 köldökében a Wolff-féle test csöveitől kiinduló oly éles hámcsöveket 

 kellene látni, mint a minők pl. a vei*ejtékmirigyek fejlődésénél előfor- 

 dulnak; ennek hijján a herecsövek helybeli kidi ff erencziálás által fejlődnek. 



Eddig a tüszóTiámok keletkezéséről két nézettel találkoztunk : az 

 egyiknek értelmében közös eredésüek azok az őspetékkel, származzanak 

 ez utóbbiak akár a WALDEVER-től felvett mirigytípus szerint, akár a 

 BALFOüR-ScHOLix-től leíi't módosítás értelmében a keregvázban letago- 

 lódó petetömlökből ; — a másik nézet szerint az ős vesecsö vekből bur- 

 jánzott hámkötegek szolgáltatják a tüszőhámokat (Köllikeb, Roüget). 

 Ezzel azonban a tüszőhámok keletkezéseinek a lehetősége nem volt ki- 

 merítve ; hátra van még a környező váz és magok az öspeték ; mind a 

 kettőből való levezetésre találkozott képviselő : az elsőre Foulis, az 

 utóbbira Cadiat. 



Foulis (ír. 33. sz.) is elismeri a csirhámoknak bejutását a vázba, 

 de ennek létrejöttében a tevőleges szerepet nem a csirhám, hanem a váz 

 burjánozásának tulajdonítja, a mely nyujtványokat küld a hám fcjlé s 



