234 ISMERETEK AZ [VARMIRIGYEKRÖL. 



annak sejtjeit egyenként vagy csoportokban köriilnövi. A vázba jutott 

 csirhámsejtek eleinte csupaszok s az öspetékkc lesznek, a szomszéd 

 kötöszövetsejtekiieh az ("spcték felszínére való reáalkalmazhodása által 

 származik a tüszőhám (már Schröx is a váz kötöszövetsejtjeiböl szár- 

 maztatta a tüszöhámot, Zeitschr. f. wiss. Zool., Bd, XII.). E szerint az 

 öspeték hám-eredésüek, a tüszőhám sejtjei kötöszövet-erede'süek volná- 

 nak. — Ha e nézet helyes volna, akkor His fogalmának az archi- és pa- 

 rablastos szövetek keletkezéséről előnyére válnék, mert a tüszőhá- 

 mok részéről az őspetékbe bevándorló parablastos alkotó-részeknek 

 honnan keletkezését egyszerű úton megfejtené. FouLis-on és ScHRöN-ön 

 kívül a tüszőhámoknak a kötőszövetsejtek részéről való eredését más 

 nem állította. 



Cadiat (Comptes rendus, — és G-azette médícal de Paris, 1880) 

 az öspetéket ovoblastoknah nevezi ; ezek korán vastag falat és erősen 

 szemcsés protoplasmát kapnak, megnagyobbodnak, többmagvúak lesz- 

 nek és rügyképződés által szaporodnak. A többmagvú ovohlast köz- 

 2)onfi része letagolódva lesz a petévé, a körzeti magvak körül letagolt pro- 

 toplasmadarahokból lesz a tüszőhám. így az egész tüsző egy öspetéből 

 (ovoblastból) származnék. 



Ezzel a pete fejlödéséi-e vonatkozó irodalmat kimerítettük. Csak 

 az ivarmírigyek első fejlődését illetőleg említendő meg egy újabb dol- 

 gozat Janosik-íóI (Bemerkungen über die Entwickelung der Nebennierc. 

 Archiv f. mikr. Anat., Bd. XXII., 1883), a mely szerint az ivarmiri- 

 gijeknek első ébrényhelyzéke közös a mellékvesével, a mi miatt ez utóbbiak 

 fejlődésével is meg kell ismerkednünk. 



Már régebbi észlelőknek és BuAUN-uak is szembetűnt reptiliák- 

 nál (Bau u. Entwickelung der Nebennieren bei Reptilien. Arb. aus dem 

 zool.-zoot. Institut in Würzburg. Bd. V., 1879) a mellékvesék első 

 ébréuy hely zekének közeli szomszédsága az ivarmirigyekével, de azért ö 

 a mellékvesék elemeit úgy, mint Brunn (Archiv f. mikr. Anat., Bd.VIII.) 

 és MiDSUKURi (On the developm. of the suprarenal Bodies in Mammalia. 

 Quarterly Journal of Mici-oscop. science. London, 1882. IV. 85, p. 17) 

 indifferens sejteknek tartotta, a melyeknek ébrényhelyzéke oly közel 

 van a Malpighi-féle gomolyok tokjából fejlődő szelvénykötegekhez, hogy 

 hajlandó volna az ember a kétrendbeli képlet közötti összefüggésre 

 gondolni ; — de ez csak látszat, a mellékvese nem cserél ki elemeket 

 a gomolyokkal, ellenben igen is viszonyban van a szomszéd nagy visz- 

 erekkel, ú. m. az alsó ürös-, vese- és ondóviszérrel. (Gottschau, Biolog. 

 Centralbl., Bd. III. Nr. 1 8 és Archiv f. Anat. u. Physiol. Anat. Abthlg. 

 1883, S. 412. ugyanezt állította magasabb amnionosakról). Később 

 reptiliáknál a mellékvesék az ivarmirigyek szomszédságában a visszere- 

 ken feküsznek s ott » aranysárga festéknek" neveztetnek, szemcsés felszi- 

 uüek, laposak. Már Waldeyer ismerte az aranysárga testet (ir. 119. sz., 

 143. 1.), de azon téves nézetben volt, hogy ez a madarak mellékpete- 

 fészkével homológ. Braü.v (i. mü) azután kimutatta, hogy az » arany- 



