ISMERETEK AZ IVARMIRIGYEKRÖL. 235 



.sári/'i /r.it« /('.scí (I rc.ptiliák mellélcveséjél, a inely ezeknél és a madarak- 

 nál azon különösséggel bír, hogya kifejlett egyénben is közeli szomszéd- 

 ságban marad az ivarmirigyhez, csak emlősöknél fekszik attól távol, de 

 tudvalevő, hogy első ébrényhelyzéke ezeknél is annak a közelében van. 



Hogy a mellékveséknek valamely viszonyban kell lenni az ivar- 

 mirigyekhez, nevezetesen a petefészekhez, azt Mabchand (Über accesso- 

 rische Nebennieren im Lig. latum. Virchow's Archiv., Bd. XCIL, 1883) 

 abból következtette, mert egész 1 ^ '2 ^'^'^^ leánygyermekeknél a petefé- 

 szek szomszédságában, a széles méhszálag szabad szélén azon visszér- 

 fonatnál, a melyből a belső ondóvisszér ered, gyakran találni sárga 

 kis testeket (l — 3 mm. átm.), a melyeknek szerkezete hasonlít a mel- 

 lékvesék kéregállomáuyához ; Marchand valósziuíínek tartja, hogy a 

 petefészeknek a belső oudóviszérrel való levándorlása idején a mellékvese 

 főtömegétől leválva jutottak e szokatlan helyre. De nemcsak a petefé- 

 szekhez, hanem egyéb hashártyamögötti szervekhez is viszonyban van- 

 nak a mellékvesék, mert egyes járulékos mellékvese-darabokat találtak 

 már régebben a vesék felszínén, sőt Rokitanskt olyanokat a napfonat 

 (plexus solaris) kötegei között is leírt (Pathol. Anat., 3. Auíl. IH., S. 381). 



Ezen észleletek által figyelmessé téve Jaxosik (i. mü) madarak- 

 nál s emlősöknél (disznó, nyúl, macska) tüzetes vizsgálat tárgyává tette 

 a mellékvesék első fejlődését, s azon eredményre jutott, hogy fiatal éb- 

 rényekben a hashártyahámnak burjánozása a bélfodor oldalán a mellék- 

 ceséknek, lejcbb az ivarmirigy ekndc teszi az ébrényhely zekét, a melyek 

 eleinte (14 napos nyúlban) egymással szakadatlanul összefüggenek, tehát 

 e két képletnek eleinte közös az ébrényhelyzéke. Később az ivar- 

 mirigy ébrényhelyzékét közbeuövő edények (a. vertebr. post., és az ös- 

 veséből beléje ömlő ágak) elválasztják a mellékvese sejthalmazától, s ez 

 utóbbi növési külömbözetek által emlősöknél a vese szomszédságába jut, 

 csak madarak- és reptiliáknál marad meg az ivarmirigyeknél. — Jancsik 

 nézetében lényegesen új az, hogy a mellékvese sejtjeinek is hámbeli 

 eredést tulajdonit, ugyanolyat, mint a petefészek csirhámjának, a mely- 

 lyel fejlődése egészen közös volna, csakhogy ez utóbbinak ébrényhely- 

 zéke a bélfodor gyökeréhez közelebb esik, az ivarmirigyé a húgyivar- 

 dombon kissé oldalvást van. 



A here fejlődéséről kevesebb vizsgálat áll rendelkezésre, mint a 

 petefészekéről. Némely adatot a fennebbiekben már közöltünk, — olyan 

 észleletek azok, a melyeket a petefészek vizsgálatával foglalkozók el- 

 vétve hím ivarmirigyeken tettek. Először is az volt eldöntendő, hogy 

 honnan származnak az ondócsövek ? Természetes, hogy itt első sorban 

 a Wolff'-féle csücek rénzéről való benövésre gondoltak. De ha azoknak 

 észleleteit, a kik ilyet állítottak (Waldeyeb, Kölliker), pontosan szem- 

 ügyre veszszük, úgy nélkülözzük nálok az állítás megerősítésére való 

 döntő bizonyítékokat. Úgy látszik, hogy Waldeyeb e nézetet inkább 

 csak elméletének a megmentésére említette meg, a melynek értelmében 



