AZ IVARMIRIGYEK ÉBRÉNYHBLYZÉKE. 241 



kiemelkedő domb alakjában mutatkozik, ivardombnak (collicu- 

 liis sexualis, Gescblechtshügel) mondanak. A kiemelkedő fehé- 

 res csíknak (dombnak) első nyomai a húgyivardombon tyúkéb- 

 rényeknél a költés 5-ik napjának elején, jobban a 6-ik napon 

 (III. tábla, 39. ábra, gls) mutatkoznak, kacsa-ébrényeknél a 

 6-ik napon (III. tábla, 34. ábra, gh), házinyúlnál (III. tábla, 

 38. ábra; TV. tábla, 45. ábra, gh) a 12-, 13-ik napon (10—11 

 mm. hosszúaknál), bárányébrényeken (III. tábla, 40. ábra gls)} 

 ha 10 — 12mm. hosszúak lettek, — végül emberi ébrényeknél az 

 5 — 6-ik hétben (Kölliker. ir. 59. sz., 957. 1.), tehát oly idő- 

 ben, midőn az ősvese még nem érte el fejlettségének a tető- 

 pontját. A lécz nem az egész hosszában lép fel egyszerre, ha- 

 nem proximál-distálfelé haladólag, a mi az ébrény törzsi részé- 

 nek a megnyúlásával van viszonyban. 



Azonban az ivarmirigyek legelső ébrényhelyzéke jóval 

 korábbi keletű, mint az ivarlécznek a föllépése. Reptiliáknál és 

 madaraknál (emlősöknél nem, v. ö. 256.1) már megelőzőleg je- 

 lezve van az ivari tájék (ivarlécz helye) az által, hogy ott a 

 húgyivardombot borító zsigerüregi hám más jelleget ölt. Az 

 ivarlécz föllépése előtt (I. tábla, 13., 14. és 16. ábrák) ugyanis 

 a húgyivardombot borító hám (tug) nem sokban külömbözik a 

 zsigerüreget egyebütt l)orító hámtól : mindenütt alacsony köbös 

 sejtek vannak, a melyek inkább sorozatos csoportosulásuk, mint 

 egyéb jellegek által külöml)özuek a mesodermának szomszédos 

 sejtjeitől. De a mint a húgyivardorabban az ősvese csövei job- 

 l)an kifejlődtek (III. tábla, 34. ábra), a mediális felszínén {gls) 

 a köbös hámok kissé megnyúlnak és oszloposán csoportosul- 

 nak, míg a zsigerüreg legtöbb részén egyebütt alacsony laphá- 

 mokká alakulnak át. Waldeyer az ivari tájékon fekvő oszlopos 

 csirhdmot (Keimepithel), későbbi átalakulásai és fontossága 

 miatt a női ivarváladék képezésére, fajlagos hámnak tartotta, a 

 mely származására nézve elüt a zsigerüreg többi hámborítéká- 

 tól, a mennyiben valószínűleg a tengelyköteg útján a középle- 

 raezekbe került valódi hámelemekből származik, míg a többi 

 sejtl)oríték a mesodermából ered (v. ö. 39. 1.). Azonban a szer- 

 zők nagy része, KöLLiKER-rel (ir. 59. sz., 958. 1.) az élén, e né- 

 zetet nem tette a magáévá, s ezekhez csatlakozva egy alkalom- 

 mal nézetünket már kifejtettük (v. ö. 37. 1.). Ennek értelmében 



M. TUD. AKAD. lII. OSZT. KÜLÖN KIADVÁNYA. 1884. I. Ití 



