AZ IVARMIRIGTEK ÉBRÉNYHELYZÉKE. 243 



vonalszerű, hanem az egyes sejtek felszínének megfelelőleg 

 gyengén kiemelkedő ; a sejthalmaz határa az ösvesének szom- 

 széd mesodermája (az ősveseblastéma, blWJ és a bélfodor (rms) 

 kötőszövete felé nem éles, azért a csirhám fokozatos átmenetei- 

 ben van az alatta fekvő gömbölyded sejtekhez. 



Még jobban látni e viszonyokat erősebb nagyításokkal 

 fiatal reptiliákon, pl. 6 — 7 mm. hosszii gyíkébrényeken (YIll. 

 tábla, 163. ábra). Az ivardomb már kezd kiemelkedni s benne 

 minden metszeten 3 — 4 nagyobb (13 — 15|U. átm.) ivarsejt van, 

 a melyek helyet nem találva az egyrétegíí laphámban (es), ab- 

 ból kiemelkednek, de nem a zsigerüreg felé, hanem a húgy- 

 ivardomb állományába. Ezáltal megkezdődött igen korán azon 

 folyamat, a melyet az ivarsejtek hevándorlásának neveznek, 

 abban nyilatkozván, hogy a csirhám sejtjei az ösvesének a me- 

 diális oldalán az ivarlécz képezésére megszaporodnak. — A be- 

 növés (bevándorlás) a nagy ivarsejteknek a felszínről való le- 

 szorítása által történik, a mi közben az oldalaikon levő kisebb 

 lapos sejtek fölibök nőnek ; a leszorított nagy ivarsejtek keve- 

 rednek az ősvese mediális oldalán levő kötőszövettel, a melyet 

 egy viszér (ve) választ el a szelvényhólyagtól {vs) ; a nagy ivar- 

 sejteknek oszlása és újabbaknak hozzácsatlakozása által, az 

 ivardombocskából az ősvese mediális oldalán egy lemezalakú 

 nyújtvány : az ivarlécz lesz. 



Az épen említettnél valamivel idősebb reptiliákon, pl. 

 9 — 10. mm. hosszú gyíkébrények harántmetszetén (VIII. tábla, 

 164. ábra), az ivarlécz már egészen kifejlődött s egy keske- 

 nyebb alap (mo) útján összefügg az ösvesének a főér (ao) és 

 belső ősvesecsövek (tW) között fekvő szövetével. Az ivarlécz 

 felszínén (es) és vázában még mindig jelen vannak a nagyobb 

 ivarsejtek (op), de a vázban benne kevesebb számmal (sok met- 

 szeten jóval kevesebb van, mint a választott ábrán, pl. 2 — 3), mint 

 várni lehetne,ha összehasonlítjuk fiatalabb ébrényekkel és elgon- 

 doljuk, hogy fejlődés közben hány nagyobb ivarsejt jutott bele ; a 

 vázban levő ivarsejtek legnagyobb része valamivel kisebb, mint 

 a felszínen levők (az előbbiek 16/<, magvok l^i ; az utóbbiak 

 13/í, magvok 4'5a átmérőjű). Az ivarlécz állománya ekkor na- 

 gyobbára kis, közömbös sejtekből áll, keverve az említett na- 

 gyobbakkal, később pedig ezek is mindinkább fogynak, úgy 



16* 



