252 AZ IVARMIRIGYEK ÉBRÉNYHELTZÉKE. 



zásáhól a vázba jutott hámsejtek a váz kötöszövetelemeitöl külön- 

 válnak, s hámsejtekből álló sejtgerendákat képeznek, a melyek 

 a tüszöhámok és ondócsövek képezésével vannak megbízva (1. 

 később). Ennek bizonyítékát reptiliáknál adni bajosabb, mint 

 az emlősöknél, a hol az ivarkötegekkel homológ képleteket azon 

 csövekbeÁ találjuk meg, a melyeket Waldeyer és Kölliker 

 tévesen a mellékpetefészek csöveinek burjánozásából vezettek 

 le. Saját nézeteimet ezekről később fogom kifejteni, most még 

 a reptiliáknál a kötegeknek a mellékveséhez való sajátszerű 

 viszonyát akarom figyelemre méltatni. 



Ha a 171. ábrát (VIII. tábla) megtekintjük, úgy feltű- 

 nik az, hogy az ivarmirigyköteg (fsj az ivarmirigy alapjánál 

 nem szűnik meg (mint pl. a 170. ábrában), hanem összefügg az 

 ősvese mediális oldalán a főérig (aó) felterjedö sejthalmazzal 

 (srn). Hogy ez utóbbi a mellékvesének az ébrényhelyzéke, az 

 idősebb ébrényekkel való összehasonlításból kétségtelenül ki- 

 derül ; itt egyedül a sajátszerű összefüggésnek a magyarázatát 

 kell keresni. S ez könnyen megadható, ha meggondoljuk, hogy 

 mind az ivarmirigy vázának egy jelentékeny része, mind a 

 mellékvese kötegei hasonló talajból erednek, t. i. a hashártya- 

 hám burjánozásából. Előbb említettük (245. 1.), hogy emlősök- 

 nél és madaraknál az ivarmirigy proximális végén, a bélfodor 

 gyökere és az ősvese belső felszíne között levő hashártyahám- 

 ból ered a mellékvese ébrényhelyzéke, az ivarmirigy proximális 

 végétől kezdve distálfelé pedig ugyanazokból az elemekből ke- 

 letkezik az ivarmirigy vázának egy jelentékeny része, Reptili- 

 áknál e viszonyoktól csak annyiban van eltérés, hogy a mellék- 

 vese ébrényhelyzéke terjedelmesebb hosszirányú sejthalmazból 

 áll, mely az ivarmirigy proximális harmadára is kiterjed s ott 

 annak a vázával összefügg ; ebben mi különös sincs, mert mind- 

 ketten egyforma alakelemekből állanak, s ugyanazon forrásbóL 

 t. i. a hashártyahámból keletkeztek. 85 mm. hosszú sikló-ébré- 

 nyek ősveséjének proximális végéről vett harántmetszeteken 

 jól látni (VIII. tábla, 169. ábra), hogy az ivardomb (cs) még 

 alig kezd kiemelkedni, mindamellett a benne létező sejthalmaz 

 a gomolytok (gm) mediális oldalán túl már összefügg a mellék- 

 vese ébrényhelyzékével (srn), a mi abban nyeri megfejtését, hogy 

 mindkét rendbeli képletnek az elemei a hashártyahám burjá- 



