260 ISMERETEK AZ IVARMIRIGYEKRÖL. 



hashártyahámjának a szomszédságában, ellenben fölül s alul, 

 valamint az ősvese kötőszöveti váza felé a sejtek ritkulnak ; 

 már pedig feltehető, hogy az esetben, ha onnan (t. i. az ősvese 

 váza részéről) vándorolnának a váz összes sejtjei az ivardomb 

 felé, akkor megfordítva kellene a dolognak lenni, azaz az ősvese 

 felé volnának a sejtek egymáshoz közelebb csoportosulva. De e 

 körülménytől eltekintve, a hashártyahám éléok szaporodása 

 határozottan mutatja, hogy az ivarmirigy ébrényhelyzékének a 

 képezéséhez már abban az időben, a midőn petefejlődésről még 

 szó sem lehet, nagy mennyiségben járulnak a felszínről benövő 

 hámsejtek. A nagyobb sejtek képviselik a reptiliák- s madarak- 

 nál előforduló nagy ivarsejtek homológjait, de ezek itt nem nő- 

 nek meg nagyra, mindamellett ugyanolyan feladattal vannak 

 megbízva, t. i. oszlás által a vázhoz csatlakozni. A lazább sejt- 

 szövet a viszér felé {str) kétségtelenül az edényt követő kötő- 

 szövet részéről származik, s szintén hozzájárul a váz képezésé- 

 hez ; ezen kötöszövetelemeknek a hámokkal való keveredése szol- 

 gáltatja az emlöséhrények ivarmirigyének a vázát. De e vázból 

 a hámeleraek oly sejtkötegek képében, a melyek a reptiliák 

 ivarmirigykötegeivel homológok, csakhamar kiválnak, 



Madáréhrényekben is megvannak az ivarmirigykötegek. 

 Tyúkébrényekben a 6-ik napon, külömbség nélkül az ivarra, a 

 váz belsejében halvány sejtkötegeket látni, alakra nézve nem 

 oly durvákat és éles körvonalúakat ugyan, mint a reptiliáknál, 

 mert nagyobb számúak, egymással közel párhuzamosan futnak 

 mell-háti irányban, a mi némileg emlékeztet a reptiliák- 

 ban előforduló viszonyokra; a kötegek kíirvonalai eleiute 

 bizonytalanok, úgy, hogy az 5 -6-ik napon csak igen óva- 

 tos kezeléssel s finom metszeteken lehet fölismerni . Fel- 

 nyúlnak egész a csirhám szomszédságáig s itt elvesznek a 

 vázban ; határvonalaik jobban megismerhetők az ivarmirigy 

 köldöke felé. 



Ezeket a sejtkötegeket már Bornhaupt látta (ir. 11. sz.), 

 és a csirhámból (szerinte hashártyahámból) az ivarmirigybo 

 benövő kötegalakú burjánozásból származtatta ; hímekben belő- 

 lük az ondócsövek lesznek, nőstényekben a Pfliiger-féle tömlők. 

 Wai.ueyer (ir. 119. sz.) azt hitte, hogy csak liíinekbeu fej- 

 lődnek ki, s azért, mert az ivirmirigy köldíikéuél mutatkoznak 



