272 A PETEFÉSZEK. 



röl eszközölt rögzítés miatt jö létre, de nem kizárólag, mert 

 ugyanolyan , söt még fontosabl) szerepet játszanak a törzs 

 középső és distális végének növési külömbözetei, a melyek által 

 mindaz, a mi fiatalabb időben a gyengén kifejlett medencze 

 bemenetele felett feküdt, e testrész nagyobb mérvű kifejlődé- 

 sekor abba belejut, a mit képletileg úgy fejezhetünk ki, hogy 

 a medencze alulról felfelé reáborul a zsigerekre. Ha 2 — 'J 

 hónapos ébrényekben az ivarkészülék csekély méreteire gondo- 

 lunk, akkor könnyen át fogjuk látni, hogy nem nagy növési 

 külömbözet kell arra nézve, hogyazsigerek az erősebben kifejlődő 

 medenczébe jussanak. Hogy ezen állítás tényleges alapokon 

 nyugszik, mutatja a méhnek, a köldökütereknek és húgyhólyag- 

 nak korai' időkben magas fekvése a kis medencze beme- 

 nete fölött (TIT. tábla, 42. 43. ábrák). Mindezek a 3 — 4 hóna- 

 pokban messze túlemelkednek a kis medencze bemenetén, de 

 később egészen benne feküsznek ; a húgyhólyag- s a köldöküt- 

 erekről pedig senki sem fogja mondhatni, hogy maradó helyökre 

 valódi vándorlás által jutottak, sem azt, hogy nem nagyobbodtak. 

 Nőttek ezek is, de nem arányban a medencze tágulásával és 

 kiterjedésével, minek következtében ez utóbbi azokat magába 

 befogadta. Ha ezeket figyelembe veszszük s tudjuk, hogy mit 

 kelljen a levándorlás (descensus) alatt értenünk, akkor bátran 

 megmaradhatunk a név mellett, csak ne csatoljunk ahhoz szó- 

 szerinti fogalmat. Növési különbségek a tartalom és fal között, 

 párosulva a tartalomnak a vezérfonal részéről gyakorolt rögzí- 

 tésével, okozzák a helsü ivarszervek fekvésének megváltozását : 

 a vezérfonal húzása a nőnemben nem alapszik tevőleges izom- 

 működésen, sem zsugorodáson, hanem összes hosszának rövi- 

 debb maradásán a többi részekhez arányban. 



De mindez nem elég annak a megmagyarázására, hogy 

 miért nem marad meg a petefészek később is a függélyes hely- 

 zetben, s hogyan jut a széles méhszálagnak a hátulsó felszinére. 

 Ezen átalakulások megfejtésére sorozatos korú ébrényeket a 

 4 — 6-ik hónapokból vizsgálat alá vévén, azt látjuk, hogy eleinte 

 a petefészkek megtartva az ébrényi függélyes fekvést, a rae- 

 denczeüreg felé lesüppednek. Az esetek legnagyobb számában 

 úgy találtam (TIT. tábla, 42. és 43. ábrálc), hogy a hal pete- 

 fészek, már a 4-ik hónapban h^jebb (distálabb felé) fekszik, 



