A PETEFÉSZEK. 273 



mint a jobbik, s alsó csúcsával a bal méhszarv mögé rejtőzik, 

 míg a jobbik ez időben azon túlmagaslik. Ily készítmény a 

 szemlélőre azon benyomást teszi, mintha a bal petefészek a kis 

 medenczeüreg felé a saját súlyánál fogva lecsúszott volna. De 

 hogy e lecsúszást nem a petefészek súlya okozta, annak a fölvé- 

 telét az ébrénynek változó fekvése a méhben kizárja. Lehet, 

 hogy a medenczének kezdődő tágulása közben mind a két pete- 

 fészek nem talál benne egyszerre helyet, azért a levándorlás az 

 egyikkel kezdődik meg, és hely adódván következik a másik. De 

 hogy miért kezdi meg ezt többnyire a baloldali petefészek (a 

 jobboldalin ritkán láttam), annak okát adni nem tudom, ha- 

 csak a méhnek kissé jobbra tartó elhajlásával (43. ábra) nem 

 hozom e tüneményt kapcsolatba, minek következtében a bal- 

 oldalon a végbél mellett egy tágabb űr keletkezik, mely a bal 

 petefészek befogadására igen alkalmas. 



A levonult petefészkeknek a test vízszintes síkjába való 

 helyezkedését (a mi nem mindig áll be s akkor a petefész- 

 keknek ú. n. »fiatalkori fekvése« fordul elő His szerint. Archiv 

 f. Anat. u. PhysioL, Anat. Abthlg. 1878., S. 81.) kapcsolatba 

 hozom a medenczének bekövetkező tágulásával. A petefészek 

 hossznövése nem .tart ezzel arányt, s minthogy a distális vége 

 a röviden maradó petefészekszálag által a méhszarvakhoz van 

 rögzítve, a proximális vége pedig a beléje lépő edények által a 

 medencze oldalsó fala felé vonatik : a medenczének tágulása 

 közben meg van adva az ok arra, hogy a petefészek hosszten- 

 gelye függélyes irányát elhagyva a test vízszintes síkjába 

 helyeződjék. Itt azután nyílirányú v, haránt fekvésbe juthat, 

 a miről tudvalevőleg sok vita folyt (Hasse, Archiv. f. Gynae- 

 cologie, 1875. Bd. VIII., S. 402. — B. Schültze: Ibidem, 

 1875. Bd. IX., S. 265). A fejlődési viszonyok arra mutatnak, 

 hogy minden esetre illő határozott irányú állandó fekvés nem 

 várható, s abból magyarázhatók különféle szerzőknek az állí- 

 tásai, hogy a nyíl-, haránt vagy az ébrényi függélyes fekvés 

 közül melyeket látták eseteikben többször. Fekvő hullában ész- 

 lelt viszonyokból következtetve, teljesen csatlakozom Henke- 

 nek azon állításához (Topographische Anatomie. Berlin, 1884. 

 S. 400. sq.), hogy a petefészek a legtöbb esetben harántul fekszik 

 n petefészekdrokban (fossa ovarii), oldalsó (ú. n. medenczei) 



M- TUD. AKAD. III. OSZT. KÜI.Öíí KIADVÁNYA. 1884. I. 18 



