282 A PETEPÉ8ZKK. 



tólag egymásután csatlakoznak a peték felszínére a tüsző- 

 liámok. 



Reptiliáknál a csirhám az öspetepárnán többrétegű, egye- 

 bütt egyrétegű (IX. tábla, 179., 180. ábrák). E rétegzet azon- 

 ban inkább lapbám-, mintsem hengeres sejtű, s a nagyobbodó 

 petesejtek felett a legtöbb esetben elvonul a csirhám felületes 

 rétegének néhány lapos sejtje, úgyszintén néha az oldalain is, a 

 mi kétségtelenül viszonyba hozandó a nagyobbodó elemi peték 

 részéről a szomszéd hámsejtekre gyakorolt nyomással ; másutt 

 az elemi peték sokszögű sejtek képében egésiieu csupaszon 

 feküsznek szorosan egymásmellett (180 ábránopi-nél). Amég 

 változatlan csirhámsejtek erősen lekötik a festőanyagokat, a 

 nagyobbodó elemi peték a csirhámban kevesbbé, s épen ez 

 által tűnnek ki a többiek közül ; a kéregrétegbe jutott nagyobb 

 elemi petéknek bennéke pedig, a mag kivételével, egészen vilá- 

 gos marad. Ha a pete még inkább nagyobbodik s már tüsző- 

 hámot is kapott (fG), akkor a protoplasma a magvak körül 

 egy keskeny övben egészen egynemű világos marad, a többi 

 része a körzet felé igen finoman szemcsés és zavaros lesz. Ez 

 arra mutat, hogy a petesejtnek eredeti protoplasmája itt már 

 megváltozott s a mennyiben megnagyobbodott, kívülről kellett 

 a hozzá való anyagokat fölvennie. Hogy ez mikép történik, az- 

 iránt tudvalevőleg két vélemény áll egymással szemben : a reá- 

 rakodási (appositio) és az áthasonítási elmélet (assimilatio). 



A reárakodási nézet GRoiiE-tól származik (Archiv. f. path. Anat., 

 Bd. XXVI., 1863), s azután WALOEíKR-töl (ir. 119. sz., 47. 1.) bőveb- 

 ben kifejtetett. Ennek értelme'ben a esirhámsejt eredeti protoplasmája 

 teszi a pete föszikjának az ebre'nylielyzékét, a mellékszikot pedig a 

 tüszöhámok szolgáltatják azáltal, hogy belölök egyes apró i-eszecsek 

 leválnak s reárakódnak a petesejt felszinére. Magok a tüszöliámsejtek 

 közvetetlenül nem jutnak be a pete'be, — egyetlenegy tüszöhámsejt sem 

 hagyja el a helyét a czélból, hogy a petébe behatoljon (madárnál, 

 Waldkyer). Ezen állítás ele főleg His ellen irányult, a ki tudvalevőleg 

 azt állította (ir. 19. sz.), hogy meroblastos petéknél a tüszöhámok apró 

 részecsekre szétesnek, ezek a szik kéregállomáuyába benyomulnak s ott 

 golyókká megduzzadnak, a melyekből a szikgolyók lesznek. — Miudakét 

 nézet értelmében az érett pete nem egyszerű sejt többé, mert nagy 

 mennyiségben kívülről felvett s át nem hasonított idegen anyagokat 

 tartalmaz. 



A Gegenbaur-féle nézet (Archiv f. Anat. u. Physiol., 1864. S. 



