284 A PETEFÉSZEK. 



vihetnek, — s ha ez így vau, akkor a pete, bármekkora legyen 

 a szikállománya, egyszerű sejt marad, mert úgy nő és táplálko- 

 zik, mint minden egyéb sejt. Ellenkező esetben, ha a pete szi- 

 lárd alkotó részecseket vesz fel a tüszöliámok részéről, már 

 nem egyszerű sejt, hanem összetett test. 



Reptilia-petéken több észleletet tettem, melyek az utóbbi 

 (Waldeyer-féle) nézethez való csatlakozásra indítanak. Kifej- 

 lettebb tüszőket vizsgálva (IX. tábla, 180., 181. ábrák), a több- 

 rétegű tüszöhámban (e/) a sejteket a megduzzadás és szétbomlás 

 különféle állapotában láttam : némelyek nagyobbak, hólyagosak 

 s világosak voltak (e/a), mások szemcsésen széthullottak és elpusz- 

 tuló magvaik szabadon feküdtek a többiek között ; szabályosan 

 fekvő köbös hámok csak a tüszőtok (181. ábra, tf) alatt feküdtek 

 egy sorozatban és néhol a szik felszínén (e/j és e/g). Különös figyel- 

 met érdemel pedig az a körülmény, hogy sok helyen a szik kéreg- 

 dllománydban Jenné (vij,atüszőhám szomszédságában, egészen 

 olyan magvakat láttam egyenkint {nés n^ és csoportokban {n^\ a 

 minők a tüszőhámokban is vannak ; a hám szomszédságában le- 

 vök még jól megtartották a körvonalaikat, de a belsők már elmo- 

 sódottak s szétesésben voltak. Ilyen képek elég gyakoriak, de 

 nem terjednek ki a petének összes felszínére, hanem csak he- 

 lyenkint fordulnak elő, a miből azt következtetem, hogy válta- 

 kozva majd itt, majd ott jönnek a tüszőhámok a szikképezési 

 működésbe. Egyideig azt hittem, hogy talán ferde metszetek- 

 nek tulajdonítandó a látszat, mintha magvak volnának a szik kér- 

 gében, a mely metszetek a tüszőhámok mélyebb rétegét érintőleg 

 (tangentialiter) találták ; de pontos vizsgálat által meggyőződ- 

 tem, hogy a legnagyobb körzetükön talált petéken is előfordul- 

 nak a szik kéregállományában fekvő szabad magvak. Erintői 

 metszéseknél részben sejteket is s nem pusztán szabad mag- 

 vakat kellene látni ; azonkívül ezek szabályos sorozatban vol- 

 nának elrendezve, míg a szóban levő szabad magvak szabály- 

 talanul vannak behintve a szik kéregrétegébe, és a mélyebbek 

 a szétbomlás tüneteit árulják el. — Csak odavetőleg említem meg, 

 mert saját vizsgálatokat e tekintetben nem tettem, vájjon nem 

 lehetne-e a mindeddig meg nem fejtett parablastos szikmagva- 

 kaf (Dotterkerne), melyek halaknál igen kifejletten fordulnak 

 elő s a vérképezéssel hozattak viszonyba, a szikképezés alkal- 



