A PETEFÉSZEK. 287 



ban hagytuk el (v. ö. 240. 1.), a midőn felszínét hengeres csir- 

 hám borította és vázában elhelyezett tömör sejtkötegekből 

 (ivarmirigykötegekből) állott. E kötegek kiterjednek a mirigy 

 egész belsejére, de a csirhámtól azokat egyelőre a váznak egy 

 keskeny rétege választjael. Hogy ezen közömbös jellegű mirigy- 

 ből petefészek lesz, azt csak akkor lehet megismerni, ha a 

 csirhám sejtjei burjánozni kezdenek és a váz kéregállományát 

 ellepik. Hogy ez mikép történik, aziránt a nézetek tudvalevő- 

 leg nem egyeznek meg. 



Waldeyer (v. ö. 226. 1.) a valódi mirigyek typusát követő 

 liámbeiiöve'seket állít gomolyokban e's egyes halmazokban (Eiballen), 

 vagy a hámke'pletek (fogak, hajak) fejlődését utánzó palaczkalakú hám- 

 csapokban ; a hámszaponilat határai a környező váz ellenében elesek, 

 úgyhogy mindig tudni : mi a váz s mi a hám. A petebenövési folya- 

 niatot a hámoknak a kötőszövet vázán való keresztülnövése idézi elő ; 

 mindkettő aktiv módon hajt egymás ellenébe nyújtványokat, xígy hogy 

 az egész a hámoknak a kötőszövet-vázzal való küzdelmén alapszik. 



E leirás ellenében Balfour (v. ö. 230 . 1.), de különösen 

 ScHur.iN (v. ö. 232. 1.) a petefejlődési folyamatot úgy írják le, hogy a 

 megvastagodott csirhám melyebb rétege oly közömbös sejtekből áll, a 

 melyek protoplasmájok lágysága miatt kevéssé éles körvonallal bírván, 

 a váz sejtéitől nincsenek éles határok által elválasztva ; a petefészek 

 kéregállománya ez időben diffus protoplasma-rétegbe beágyazott mag- 

 vaknak a benyomatát teszi a szemlélőre, a hol egyelőre fel nem ismer- 

 hető, hogy mi tartozik a vázhoz s mi a burjánozott csirhámhoz ; e diíFus 

 rétegből válnak le a nagyobbá alakuló elemi peték egy csoportjával a 

 lapos csirhámsejteknek, azáltal, hogy a váz orsóalakú sejtekből álló 

 finom nyújtványokat hajt a vastag csirhámba s annak mélyebb rétegé- 

 ből a tüszőhámmal környezett petéket egyenkint letagolja. E szerint 

 végeredményben a tüszöhám és peteTt a csirhámból származnak, úgy a 

 mint azt Waldeyer állította, a kinek nézetétől Bai.four és Schultn 

 csak a hámbenövések módját (mirigyjellegét) illetőleg tértek el. 



Újabban egy másik nézet is felmerült a tüszők fejlődéséről, a 

 melynek értelmében a tüszőhámokat az ivarmirigy vázában fekvő sejt- 

 kötegek szolgáltatják. Kölliker, a ki ezt legelőször megemlíté (v. ö. 

 229. 1.), a sejtkötegeket velőköteg elmek (Markstrange) nevezte el, — ezek 

 azonosak a mi ivarmirigykötegeinkkel (v. ö. 247. 1.). Nagyszámú 

 emlősébrényeken tett vizsgálataim alapján én is Kölliker nézetéhez 

 csatlakozom, azon módosítással, hogy a vclökötegeket nem az ösvese- 

 csökevények részéről származtatom, mint Kölliker tette (v. ö. 300.1.). 



A kzóban levő kérdésnek eldöntése a nehezebb szöveti 

 vizsgálatok közé tartozik, egyrészt a képletek finomsága, más- 

 részt egyes emlősébrényeknél elmosódottan mutatkozó viszo- 



