A l'K TKKKS/CKK. 



19 [). átiii.). A tömlükbeii (tüszőliámokuak turtliatú) apróbl» 

 sejtek ez időheii már nincsenek jelen, az egész tömlő csujm pe- 

 téUhöl áll, erösebb nagyításokkal pedig az ép peték között a 

 fönnebb vázolt tönkremenő petéket (297. 1.), vagy azoknak zsu- 

 gorodott maradványait látni. A tömlők oldalsó körvonalai a 

 váz ellenében elég élesek s ott orsóalakú hosszúkás sejteket 

 látni (mint pl. a IX. tábla, 185. ábrán str), de ezek nem a töm- 

 lök tartalmához, hanem a váz sejtjeihez tartoznak, innen szár- 

 mazik a sötétebben szinezett öv a tömlők falán. Ezekből a 

 képekből az következik, hogy a csirhám burjánozása által leg- 

 korábban keletkezett peték újabb és újabbaknak hozzácsatla- 

 kozása által mindinkább mélyebb rétegekbe jutnak, a mi köz- 

 ben a váz a petehalmazok között a körzet felé sövényeket hajt, 

 s ennek következtében a tömlőkben a legmélyebben fekvő peték 

 a legidősebbek, azért a legnagyobbak. Az utóbbiakat az ébrény- 

 élet vége felé a közbenövő kötőszövet a tömlők legalsó végéről 

 eleinte csoportosan (a 175. ábrában jobbra opg-nál) letagolja' 

 majd a petelánczolatok egyesei közé is nyujtványokat hajt, s ez 

 által a nagy peték elkülöníttetve társaiktól, egyenkint feküsz- 

 uek a velőváz határán {op^. 



A velőváz határán fekvő magánállő peték legnagyobb 

 része, úgyszintén sok helyen a tömlők fenekén fekvő legalsó nagy 

 peték is, ha azokat erősebb nagyítással nézzük, körül vannak 

 véve az alacsony lapos vagy köbös sejteknek egy koszorúja által, 

 tehát kész vagy fejlődésben levő fiatal Graaf-féle tüszők álla- 

 nak e helyeken előttünk. Minthogy a Pflüger-féle tömlők 

 középső és felső részében ez idő szerint tüszőhámoknak meg- 

 felelő apró sejtek nincsenek, a tömlőkből letagolt peték nagy 

 része ellenben már olyannal bír : mi sem áll közelebb, mint- 

 hogy a hám származásnnalc forrását a Jcéreg- ('s v előállóm áng 

 közötti határon keressüJi. S itt megtaláljuk azt a petefészek 

 velőállományát nagy mértékben ellepő sejtkötegekben, a me- 

 lyeknek a jelenlétét az újabb szerzők mind elismerik, de jeleu- 

 töségökről különféle nézeteket nyilatkoztattak (v. ö. 231. 1.). 

 Ezen kötegek macskák érettebb ébrényeiben és újszülöttjeiben 

 áthálózzák a velőállományt (VIII. tábla, 175. ábra/s), de nem 

 állanak egymáshoz oly közel, mint újszülött kutyákban (v.ö. a IX. 

 tábla 183. ábráján /s), borjúkban s leányokban (v. ö. TX. tábla. 



