A HERE. 323 



4 — 5 cm. hosszú nyúl-, 2 cm. hosszú tengeri malacz-, 

 3 — 3^ 2 cm. hosszú bárányébrényekben és 2 cm. hosszú fiúmag- 

 zatokbau (VI. tábla, 130. ábra), a herecsövek eleinte éles ha- 

 tárúak, de saját Jiártyával még nem bírnak; nem igen 

 kanyargósak, inkább sugaras elrendeződést követnek a here 

 köldöke felé, s itt haránt vagy ferde rövid ágak útján egymással 

 közlekednek. Sejtjeiknek egy része metszeteken kettős sorú osz- 

 lopokba van rendezve, keverve egyes nagyobb s az üreget 

 megtöltő gömbölyded, világos protoplasmájú sejtekkel. Saját 

 hártyájok eleinte nincs, közvetetlenül a herevázba vannak be- 

 ágyazva, mely most egyszerű nyujtványos és csillagos kötőszö- 

 vetsejtekből áll ; helyenkint minden élesebb határ nélkül köz- 

 lekednek a fiatal herében nagy mennyiségben előforduló váz- 

 közti sejtkötegekkel. 



A herecsövek eleinte zárt reczét képeznek, azaz a here- 

 köldök felé nem függenek össze a herefodron túl fekvő ősvese- 

 csövekkel ; a köldökben a Highmor-féle test ébrényhelyzékét 

 képező nagyobb mennyiségű kötőszövet fekszik, a melyben a 

 herecsövek első föllépési idején hámképleteknek a nyomai 

 sem mutatkoznak. De később az ösvesecsövekkel való egyesü- 

 lésnek be kell következnie; tehát a hererecze (rete testis) és a tőle 

 kifelé vezető utak (vasa eíferentia) utólag keletkeznek. Fejlő- 

 désökről különféle nyilatkozatok merültek fel. 



Azoknak, a kik a hereesövekiiek az ösvesecsövek részei-öl való 

 benövését állították, nem volt szükségök a hererecze e's az ondókive- 

 zetö edények keletkezésének a magyarázatára : a hereköldökben visz- 

 szamaradó s ott elágazó ösvesecsövek lesznek a herereczévé. A kik 

 azonban a herecsöveknek önálló keletkezését veszik föl, mint mi is, 

 azoknak az utólagos egyesülés módjáról számot kell adni. Ez két- 

 féle úton történhetik : vagy a hei'ecsövek hajtanak bimbókat az ösve- 

 secsövek felé, vag}' megfordítva. Bármelyik lehetőségnek az eldöntése 

 a kis térben bekövetkező növési viszonyok miatt nehéz. Banks (ir. 7. 

 sz.) a mellékhere fejét részben az ösvese részéből származtatta, rész- 

 ben újképzödménynek mondotta, a mi alatt alig érthetett mást, mint 

 hogy a herekúpok egy része a here részéről nö a mellékhere felé. 

 EoLi (ir. 20. sz.) nyulakon a herecsövek részéről való kinövés mellett 

 volt. A legtöbb szerző azonban s köztük Baliuam (ir. /. sz.) és 

 Smiegelow is (ir. 109. sz.), azt mondják, hogy az egyesülést a here- 

 és mellékherecsövek között a Malpighi-gomolyok rébzéröl a hereköl- 

 dök proximális része felé hajtott sejtnyujtványok eszközlik. Bai.iuani 

 ezt csak gyanítja, a mennyiben methylzölddel festett fiatal macskahe- 



21* 



