IVARMIRIGY.FÜGGELÉKEK. 327 



séget tevén férfiban a Morgagni-féle v. nyélnélküli nvóka 

 (uugestielte Hydatide) és a nyeles rivöka (gestielte Hydatide) 

 között, a melyek közül az előbbi a here felső csúcsán ül, s a 

 kürt-tölcsérnek felel meg ; a nyelesek a mellékhere fejéhez 

 vannak rögzítve, — származásukról Waldeter nem nyilatkozott 

 határozottan. RoTH-nak (ir. 92—94. sz.) tüzetes vizsgálatai 

 később kiderítették, hogy e beosztás nem elegendő, mert az 

 ivarmirigyek függelékes képletei ama két fajtán kívül nagy 

 változatosságot mutatnak. 



Mielőtt ezen függelékes képletek fejlődését sikeresen tárgyalhat- 

 nók, szükséges azoknak alakbeli viszonyaival a kifejlett egyénben meg- 

 ismerkedni, a mire vonatkozólag egy történelmi átpillantást nyújtunk 

 bevezetésül. 



Az ismeretek a nyeles rivókával kezdődnek meg, a melyet Moh- 

 cíAGM J. B. írt le először 1762-ben (De sedibus et causis morborum. 

 Venetii 1762., 4. Epist. XLIII. 16). Miután a fejlődéseket nem is- 

 merte, azért, mert tömlőikben folyadékot tartalmaznak, azon nézetre 

 jutott, hogy falaiknak megrepedése által vízkór (hydropia) származ- 

 hatik. Valószina, hogy Morgaoni nem rendes nagyságú, hanem kóro- 

 san megnagyobbodott rivókák fölfedezése által jutott a vízkór keletke- 

 zéséi'ől adott különös nézetre, mely elmélet egyideig a kórtanban is 

 fentartotta magát. 



RosENMüLLER, a ki helyeseu felismerte (ill. csak sejtette), hogy a 

 mellékpetefészek (corpus conicum RoseumüUeri) homológ a mellékhe- 

 rével, 1802-ben leírta a nyeles rivókákat a nőben (ir. 91. sz.), s meg- 

 említi, hogy olyanokat a kürtön is látott ; de értelmezésökbe nem 

 bocsátkozik, mert akkor az ősvese átalakulásai még ismeretlenek 

 voltak. 



A fejlődési értelmezést csak Rathke vizsgálatai nyomán Ko- 

 BELT-nek sikerült megadnia 1847-ben (ir. 54. sz.), a ki a rivókák 

 leírásával igen tüzetesen foglalkozott. Két ily fajta képletet külöm- 

 böztetett meg : a Wolff-féle csatorna felső bunkós végéből vezeti le a 

 nyeles rívókat, mely férfinál a mellékhere fején, nőnél a mellékpete- 

 fészek oldalsó végén ül ; a Müller-féle cső maradványából származtatja 

 férfinál a Morgagni v. nyélnélküli rivókát, mely a here felső csiicsához 

 van rögzítve. A többi apró számfeletti rivókákat (apró hólyagokat 

 a mellékherén) a proximalis ősvesecsövek egyes maradványainak tartja. 

 A mellékherébeu előforduló bolygó edényeket (vasa aberrantia) Ko- 

 UKLT elcsenevészett ős vesecsövekre vezeti vissza, a melyek nem léptek 

 egyesülésbe az ivarmirigygyei. 



Ismét egy haladás történt a függelékes képletek ismeretében, 

 midőn LuscHKA 1854-ben kimutatta (Die Appendiculargebilde ctr. Vir- 

 cHow's Archív. Bd. II, S. 310 stb), hogy a férfi Morgagni-féle rívó- 



