330 IVARMlRIGY-FÜOíiKl.KKKK. 



kiilfclszínökct lapliám bontja. A rojlns )nell('kliei*cfüggeltfkok hason- 

 lítanak egy kis kürttölcscrliez, melynek üregét belül csillóháin borítja. 

 A tölcxéralakú függelékek néha csak górcsői mekkoraságúak, máskor 

 akkorák, mint a mellékpetefészken előforduló hasonló alakú képletek 

 (v. ö. alább). Hasonlítanak a rojtos függelékekhez, csakhogy széleiken 

 nincsenek rojtok, s felszínök többnyire dudoros vagy redős ; a tölcsér 

 belfelszinét állandóan hengeres csillóhám borítja, b) A Morgaíjm-iéXa 

 (ű. n. nyélnélküli) rívókat Roth a savós hártya alatti függelékekhez 

 sorolja, a benne néha előforduló bolygó-edény miatt. Alakja változó : 

 majd tömör egy lebeuyke, majd csillóhámtól borított tömlők vannak 

 benne (Llschka), s ezek néha ondószálcsákat tartalmaznak (Bkckkk 

 0.) ; más esetekben a rivóka nyele a tömlőtől a mellékhere fejéhez 

 menő s annak (^öveivel összefüggő bolygóedéuyt tartalmaz (Luschka). 

 KoTH azt is kimutatta, hogy a bolygó-edény egyes esetekben a rivóka 

 felszínén szabadon nyílik, tehát nyilt közlekedésbe helyezi a mellék- 

 herecsöveket (ösvesecsöveket) a herekörüli savós üreggel (zsigerüreg- 

 gel) ; a bolygó-edény a savós hártya alatt fut, a körzet felé rendesen 

 kihegyesedik, csillóhámtól van borítva, mely a nyilasánál közvetetle- 

 nül átmegy a rivóka felszínét borító csillóhámba. Kobelt és Waldktkk 

 a Morgagni-féle rivókát a kürttölcsérrel homológ képletnek mondották; 

 RoTH sem mond ennek ellent, a mi a rivóka szövetét illeti, de a rivó- 

 kában foglalt bolygó-edényt, nyilt közlekedése miatt a mellékherecsö- 

 vekkel és a here hüvelyes burokjának üregével, a hasüreggel közleke- 

 désben maradt szelvénycsönek tarja. 



B) A n ő i ivarban a) a szabad u-arjiiy(jclékeket azért, mert 

 legnagyobbrészt a mellékpetefészket borító savós hártyából indulnak 

 ki, RoKiTAXSKY nyomán (i. mü) meUékpctcfészki filgg elekeknek (tuba- 

 artige Anhange) nevezik ; néha a kürtön vagy a petefészki rojton is 

 előfordulnak (Endhydatide der Tuba). Számuk 1 — 5 ; fiatal egyének- 

 nél kisebbek, idősebbeknél 1 — 2 mmtől egész 1'5 — 2"5 cm. hosszúak : 

 az 5 — 7 cm. hosszúakat Roth kóros túltengés által keletkezetteknek 

 tartja. Alak tekintetében hasonló változatosságot mutatnak, mint a 

 férfiak hasonló képletei, s úgy mint azok, feloszthatók tömlős (cystás), 

 rojtos és tölcséralakú mellékpetefészki függelékekre. A tnmlSi függe- 

 lékeknél egy kötőszöveti tömör nyélen egy tömlőt tartalmazó vég- 

 bunkó ül ; néha nyélnélkülieket is találni, máskor a nyélben is foglal- 

 tatnak egyes kisebb tömlők ; — a tömlő rendesen köles-szem nagyságú, 

 de kóros tágulat következtében babnagyságúvá is lehet ; fala sima 

 vagy ránczos, hengeres csillóhámtól borított, benne savós folyadék van, 

 néha sejt törmeléktől zavaros. — A rojtos mellékpetefészki függelékek 

 nyelének végén egy csipkézetes, vörhenyes és edénydús test van ; a 

 nyélben néha hengeres csillóhámtól borított tömlők fordulnak elő, s 

 hasonló hám borítja a csipkés test felszínét is. — A tölcséralakú mel- 

 lékpetefészki függelékek egy nyél útján, vagy a nélkül ülnek a 

 szeles méhszálag mellső, ritkábban annak a hátulsó lemezén. Jellé- 



