9 



> Capra Qaxella L. >När Araberna och Tarkanw v^ja btakrifva en 

 skonhet, bmka de äUkilliga liknelser. De likna hlnoet ui«%t0 iMd MAoan 

 Ac. *c. Bland andra fir den «o af d« mirkTirdigatte och nåsUn allroftn bland 

 dem, al de likna en tkönhala Qfon vid Ögonen af en Gazelle (Qaxella Afti- 

 cana Auctorum. Capra Linn. S. N. 7).» (HaaMlqn. R«m« «. &M.) 



* Ca%i9 aurtH» L.. schakalen. 



* Vid Smyma bestod inhAgnaden allmänt af jordvallar, och på dem våxt» 

 »Strandrör, Arw^åo Pkragmitf$, mycket stOrre ftn vårt Svenska, h vilka g}ord* 

 dem varaktige och oOfverstiglige*. Oetta fOrklarades däraf. att »hafvet har ej 

 långe sedan gått up til de Trfigårdar, som na Aro et Canon-skott d&rifrån be* 

 lågne. Omsider har Hafvet tagit af, och dess botten blifvit fast land, så att 

 rOttema af denna Hafsvixt bli^'it qvare vid dess forna strflnder» och »fått fri- 

 het at utvidga sig, och at lOpa up til stjelk och frukt, som den Omnigaata 

 skog». (Hasselqu. Resa, s. S9— 30.) 



1475. 



Högädle Hr. Arcbiater! 

 Nådige Herre! 



Jag emottager som en högtid hwart enda tilfälle, som ges mig at 

 upwakta Herr Archiatern, och räknar mig wara på en lyckelig ort, tå 

 långe jag har tillUlle at fullgöra denna min skyldighet. 



För några dagar sedan hade jag den åhran at skrifwa och öfwer- 

 sanda en wåxt, den jag icke känner, hwars beskrifning nu medföljer, 

 tillika med beskrifning öfwer en Sepia. Om något är felat, anhåller jag 

 ödmiukeligen om Hr. Arehiaterns gunstiga uttydande, det är gordt af 

 en begynnare. Jag bar nfistan nu först under min resa lärdt, hwad 

 koost det år at rått beskrifwa et naturale. Hwar dag år mig hårulinnan 

 en ny låromfiatare, och kan jag hårulinnan med tiden hinna til en liten 

 del at inhfimla och efterfölja min stora låremåstares konst, så wil jag 

 intet byta bort den samma fÖr den största målares. 



Inga naturalier åro swårare at beskrifwa än Testaoea och Zoopbyta, 

 som dock hår tidigt förekomma, och jag ingalunda wil gå förbi; jag 

 Imder dock til så godt jag kan, det som felas, åger jag i Hr. Archiatern 

 den, tom det benågit och wisligen rattar. Jag bar nu en wacker packa 

 med betkrifningar; jag skal wäl oförtöfwat skicka dem öfwer. så snart 

 jag hinner at tkrifwa dem rena. 



Jnndykte beder jag ödmiukeligen Hr. Arcb. tåckea lemna til Hr. 

 Areh. Roaén och Hr. Lifmed. Back*. Jag bar lemnat til hwardera en 

 berittelie. den fSrra om Medictns tilstånd nu för liden i Smima, den 



